Справа № 803/849/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/523/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у справі №803/849/18 (рішення ухвалено в м. Луцьку, у складі головуючого судді Костюкевича С.Ф.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Авраменко Світлани Зотівни про призначення тимчасової допомоги дітям та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 10.05.2018 звернулася в суд із адміністративним позовом до начальника управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Авраменко Світлани Зотівни, судді Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9., в якому просила визнати нечинною та скасувати ухвалу судді Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9 від 02.05.2018 про повернення апеляційної скарги; визнати нечинною та скасувати ухвалу судді Луцького міськрайонного суду Черняка В.В. від 20.03.2018 про повернення позовної заяви; призначити Управлінню соціального захисту населення ЛРДА у Волинській області виплатити тимчасову державну допомогу дітям та стягнути кошти в її користь на утримання двох малолітніх дітей одним платежем: для ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що становить 18368,00 грн. з дня подання заяви до Волинського окружного адміністративного суду ; стягнути з начальника Управління соціального захисту населення ЛРДА ОСОБА_6 в її користь кошти в розмірі 5000 грн. на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями; стягнути у судді Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9 кошти в розмірі 5000 грн. на відшкодування шкоди завданої нечинним рішенням.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних про визнання нечинними та скасування ухвали судді Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9. від 02.05.2018 року про повернення апеляційної скарги та ухвали судді Луцького міськрайонного суду Черняка В. В. від 20.03.2018 року про повернення позовної заяви, відшкодування з судді Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9. моральної шкоди в розмірі 5000 грн. завданої незаконним рішенням.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, так як позбавляє її можливості утримувати двох малолітніх дітей,що порушує конституційні права та права дітей на духовний, фізичний розвиток та медичне обслуговування.

Апелянт вказує, що батько дітей ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується довідками ЛР ВДВС ГТУЮ у Волинській області від 14.06.2017, від 25.01.2018, від 13.12.2017, від 18.01.2018. Вважає, що нею подані всі необхідні документи для призначення державної соціальної допомоги.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що на утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.10.2016 у справі №161/10251/16/ц з ОСОБА_7 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2016 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

На виконання рішення суду 26.10.2016 було видано виконавчий лист.

Судом також встановлено, що позивач 26.01.2018 звернулася до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, до якої були надані наступні документи:

1) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись для призначення усіх видій соціальної допомоги;

2) довідка про користування земельними ділянками, видана Княгининівською сільською радою від 18.01.2018;

3) довідка про не перебування на обліку в центрі зайнятості від 19.01.2018 №04-14/0350282;

4) копія виконавчого листа про стягнення аліментів від 13.10.2016;

5) копія свідоцтва про народження на ОСОБА_4;

6) копія свідоцтва про народження на ОСОБА_5;

7) копія рішення Луцького міськайонного суду про розірвання шлюбу від 30.04.2015;

8) копія рахунку для зарахування призначених сум допомоги.

При поданні позивачем вищевказаної заяви, відповідальним працівником Управління соціального захисту населення Луцької РДА у даній заяві зроблено запис про необхідність подання ОСОБА_1 до 26.02.2018 додаткових документів, а саме: довідок з юстиції та центру зайнятості та копію трудової книжки (а.с.40).

За результатами розгляду заяви та доданих документів відповідачем прийнято щодо ОСОБА_1 повідомлення від 02.03.2018 року про відмову в призначені тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що заяву про призначення допомоги підписувала, як і ставила підпис в заяві про необхідність донести додаткові документи, але пригадує, що тоді будь-яких записів відповідальний працівник не робила, а ці записи вона побачила вже в судовому засіданні в її заяві, яка додана відповідачем до відзиву.

Не погоджуючись із повідомленням відповідача про відмову в призначені тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що скільки позивач не надала управлінню усі визначені Порядком №189 документи для призначення тимчасової допомоги, то останнім правомірно прийнято рішення про відмову в отриманні такої допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 8, 9 ст. 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме визначає порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, встановлений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 (далі Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку передбачено, що тимчасова допомога, серед іншого, призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Пунктом 3 Порядку встановлено, що тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років.

Перелік документів, які необхідно подати органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) для призначення тимчасової допомоги, встановлений пунктом 6 Порядку.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Інформація про склад сім'ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення; довідка відповідної установи про здійснення стосовно одного з батьків кримінального провадження або про його перебування на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, визнання його в установленому порядку недієздатним, а також перебування на строковій військовій службі ; повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) одного з батьків дитини не встановлено.

Відповідно до пункту 7 Порядку, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця.

Відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на одного з батьків

Згідно доказів, які долучено позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що остання звернулася до відповідача за призначенням допомоги та при зверненні із заявою про призначення допомоги надала необхідні документи для її призначення. Разом з тим, під її особистий підпис відповідачем повідомлено, що в місячний термін вона має додатково подати до заяви довідку з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що підтверджує факт несплати аліментів та довідку з центру зайнятості, а також копію трудової книжки.

У зв'язку з ненаданням управлінню усіх необхідних документів у місячний строк до 26.02.2018 року, відповідач повідомленням від 02.03.2018 відмовив у призначенні цієї допомоги.

Крім того, судом першої інстанції встановлено розбіжність в довідках про розмір сплачених аліментів, а саме в довідці від 20.12.2017 №1116 сума сплачених аліментів 0,0 грн, а у довідці від 25.01.2017 №114 сума сплачених аліментів за цей же період 1000,00 грн.(червень ) та 100 грн.( грудень). При цьому, вказані довідки виготовлені одним і тим же державним виконавцем.(а.с.13,14)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що призначення чи відмова у виплаті тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів обумовлена виключно надходженням необхідних документів, а не перевіркою їх достовірності.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що апелянт сам визнав факт того, що йому було відомо про надання додаткових документів і відповідач не отримав всіх витребуваних документів ( а.с.146).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка не надала всіх необхідних документів на тимчасову державну допомогу, а тому Управлінням соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації правомірно відмовлено у призначенні такої.

Щодо вимоги позивачки про стягнення на її користь моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

На підставі статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від основних вимог позивача про прийняття рішення про призначення допомоги на дітей.

Позивачем не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями чи бездіяльністю відповідача та завданням їй моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачці у задоволенні даної вимоги про стягнення коштів в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у справі №803/849/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 27.11.2018