Справа № 806/127/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/127/18

Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов Сергій Вікторович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

27 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року (суддя Черноліхов С.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного наторіуса Житомирського міського наторіального округу Стражник Тетяни Олексіївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного наторіуса Житомирського міського наторіального округу Стражник Тетяни Олексіївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, індексний номер 37056191 від 13.09.2017 про внесення змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо виправлення загальної площі приміщення магазину по АДРЕСА_1 з 389,1 кв.м. до 431,1 кв.м. запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведений на підставі цього рішення;

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, індексний номер 37447474 від 06.10.2017 про реєстрацію права власності за ОСОБА_16 на 95/100 приміщення магазину по АДРЕСА_1 об'єкт нежитлової нерухомості загальною площею 431,1 кв.м., запис про право власності номер 22703204 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В позовній заяві позивач зазначила, що вона є мешканцем та співвласником багатоквартирного будинку №9/1 по АДРЕСА_1, а оспорюваними рішеннями відповідачів порушується її та інших мешканців право на нежитлове приміщення, будівлю сараю, яка є спільним майном багатоквартирного будинку співвласники якого мають законні очікування на володіння та користування ним.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року закрито провадження у справі з огляду на те, що в даному випадку має місце спір про право. Відтак, даний спір не є публічно-правовим, а випливає із майнових відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України, оскільки під час надання судом оцінки реєстраційним діям органів державної реєстрації прав на нерухоме майно, виникне питання щодо правомірності укладення цивільно-правової угоди, на підставі якої проведено державну реєстрації права власності.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у цій справі спір про право відсутній, дослідженню підлягають оскаржуване рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень, особи, наділеної владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, на предмет відповідності такого рішення критеріям, визначеними КАС України. Наголошує, що спір виник із публічно-правових відносин, у яких відповідач є суб'єктом владних повноважень, та відноситься до компетенції адміністративних судів, тобто має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, індексний номер 37056191 від 13.09.2017 внесено зміни до площі приміщення магазину по АДРЕСА_1, а саме: з 389,1 кв.м. до 431,1 кв.м. На підставі вказаного рішення, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною було зареєстровано право власності за ОСОБА_16 на 95/100 приміщення магазину, об'єкт нежитлової нерухомості загальною площею 431,1 кв.м.

Підставою звернення позивача да суду стало, незаконне на його думку, збільшення зазначеної вище площі магазину, що відбулося за рахунок незаконного включення до магазину, приміщення сараю "В" (площею 42,3 кв.м.), розташованого на земельній ділянці біля багатоквартирного будинку. Крім того вказано, що із копії інвентаризаційної справи вбачається, що приміщення сараю існувало як окреме приміщення.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення та закриваючи провадження у справі, виходив з того, що дана спір не є справою адміністративної юрисдикції. На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції такий висновок суду ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, з урахуванням спірних правовідносин, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що, в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту порушених прав у сфері публічно-правових відносин шляхом визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, про внесення змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо виправлення загальної площі приміщення магазину та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об'єкт нежитлової нерухомості, суперечить зазначеним вище положенням КАС та ЦК, оскільки даний спір стосується права власності на нерухоме майно.

Таким чином, даний спір не є публічно-правовим, а випливає із майнових відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України, оскільки під час надання судом оцінки реєстраційним діям органів державної реєстрації прав на нерухоме майно, виникне питання щодо правомірності надання дозволу на право власності на спірну будівлю.

Враховуючи викладене, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду зокрема в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 336/2177/17, 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16. Правових підстав відступити від вказаної позиції колегія не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведених обставин, норм процесуального права та правових позицій Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, і, що провадження необхідно закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Крім того, суд першої інстанції виконав, передбачений ст.239 КАС України обов'язок та роз'яснив позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.