Справа № 810/1935/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1935/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 40/13-02 від 22.06.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, не надано належних і допустимих доказів того, що середньо ринкова вартість належного позивачу автомобіля станом на час прийняття податкового повідомлення-рішення становила понад 1 033 500,00 грн, і що зазначений автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для незастосування у 2016 році транспортного податку щодо фізичної особи ОСОБА_2, як власника транспортного засобу, що є об'єктом оподаткування транспортним податком.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що податковий орган мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача податкового повідомлення-рішення № 40/13-02 від 22.06.2016. Всі дії відповідача здійснені в межах чинного законодавства, у порядку та у спосіб, визначені Законом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником транспортного засобу - автомобіля марки Lexys RX 350 2014 року випуску з об'ємом двигуна 3456 куб.см., дата реєстрації - 02.12.2014, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

22.06.2016 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 40/13-02, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25 000,00 грн (а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що закріплений в ПК Українм принцип стабільності податкового законодавства, новий місцевий податок може бути застосований до автомобілів, які відповідають критеріям п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК, не раніше 2017 року, а однією із змін є визначення середньо ринкової вартості автомобіля, що становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податково (звітного) року. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не доведено, що належний позивачу на праві власності автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, в силу п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, оскільки жодним чином не підтверджено, що його середньоринкова вартість, розрахована за Методикою та Порядком, перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, Законом України № 71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01.01.2016 (далі - Закон № 909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції Закону України № 909 від 24.12.2015) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тобто, податковий орган правомірно застосував у 2016 році положення ст. 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Виходячи з системного аналізу вищевикладеного, колегія суддів вважає, що законодавець на 2016 рік не передбачив залежності нарахування транспортного податку від факту прийняття відповідною радою рішення про встановлення місцевих податків, що також вірно було встановлено судами попередніх інстанцій.

Зі змісту пп. 267.2.1 ч. 267.2 ст. 267 ПК України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 вбачається, що повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

В ході апеляційного розгляду відповідачем надано суду лист Мінекономрозвитку, адресований ДФС вих. № 3252-08/4797-03 від 22.02.2016 в якому зазначалось, що на виконання п. 13 Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою КМ України № 66 від 18.02.2016, Мінекономрозвитку надає інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016.

Разом з листом вих. № 3252-08/4797-03 від 22.02.2016 на адресу ДФС надіслано Інформацію щодо автомобілів, середньо ринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», згідно з якою автомобіль Lexys RX 350, об'єм циліндрів двигуна 3,5, тип двигуна внутрішнього згорання, тип палива бензин, тип коробки передач АТ, строк експлуатації легкового автомобіля до 3 років.

Також, в матеріалах справи міститься лист ДФС № 5722/7/10-36-17-01 від 30.05.2016, надісланий Державним податковим інспекціям ГУ ДФС у Київській області, в тому числі і Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до відома та використання в роботі інформацію щодо легкових автомобілів, з року виписку яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких може становити понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» станом на 01.01.2016.

Тобто, надана відповідачем інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», була правовою підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Тому, колегія суддів вважає, що податковим органом виконано обов'язок щодо надання належних доказів на підтвердження наявності підстав для визначення позивачу податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік, оскільки відповідачем, надано інформацію, отриману від Мінекономрозвитку, яка є правовою підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу № ЕЛюА-0001/312 від 08.11.2017, укладений між ТОВ «ВіДі Еліт» і позивачем, згідно з яким ціна автомобіля позивача марки Lexys RX 350, 2014 року випуску становить 992 200,00 грн з ПДВ, не спростовує отриману податковим органом інформацію від Мінекономрозвитку, яка і була підставою для нарахування податкових зобов'язань транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік та винесено оспорювань податкове повідомлення-рішення

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.11.2018.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна