Справа № 826/8429/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 листопада 2018 року справа №826/8429/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.)
доСвятошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, Святошинський ВДВС)
третя особаПублічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "Укрсоцбанк")
про1) скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Святецького Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2013 року №41293495; 2) скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Чижика А.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 вересня 2016 року №41293495
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що виконавче провадження відкрито за відсутності виконавчого документи, вказаного у постанові про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2013 року №41293495 - виконавчого напису від 30 червня 2013 року №1061, та заяви ПАТ "Укрсоцбанк" про відкриття виконавчого провадження щодо виконання такого.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8429/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач та третя особа письмового відзиву або пояснень з приводу позовних вимог до суду не надали.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Святецького Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2013 року ВП №41293495 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1061, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 30 червня 2013 року, про стягнення заборгованості в розмірі 1 978 622,14 грн. з боржника - ОСОБА_2 на користь стягувача - ПАТ "Укрсоцбанк", на підставі заяви про примусове виконання від 19 грудня 2013 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Чижика А.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 вересня 2015 року ВП №41293495 накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми боргу.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до частини першої-третьої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов'язком державного виконавця.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що 19 грудня 2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" подало до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві заяву про відкриття виконавчого провадження, у якій просить прийняти до виконання виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 червня 2013 року за реєстровим №1409 на іпотечному договорі від 28 травня 2008 року №02-10/2059, щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2.

У справі також міститься копія виконавчого напису від 13 червня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2, та задовольнити за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" в сумі розміром 1 959 031,83 грн.

При цьому інформації про номер реєстрації у реєстрі вказаний виконавчий напис не містить.

Однак, як видно зі змісту оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження ВП №41293495 відкрито на виконання виконавчого напису №1061, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 30 червня 2013 року, про стягнення заборгованості в розмірі 1 978 622,14 грн.

Наведене свідчить, що інформація, вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження, не узгоджується із документами, що містяться у виконавчому провадженні в частині дати прийняття, номера реєстрації та способу виконання.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б підтверджували, що виконавче провадження ВП №41293495 відкрито саме на підставі заяви ПАТ "Укрсоцбанк" від 19 грудня 2013 року про виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 червня 2013 року за реєстровим №1409 на іпотечному договорі від 28 травня 2008 року №02-10/2059, щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2.

Так само відповідач не надав суду доказів, які свідчать про відкриття виконавчого провадження ВП №41293495 на виконання виконавчого напису №1061, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 30 червня 2013 року, про стягнення заборгованості в розмірі 1 978 622,14 грн., а саме: копію такого виконавчого напису та відповідної заяви стягувача.

Крім того, суд звертає увагу, що відсутність у справі виконавчого напису №1061, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 30 червня 2013 року, про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 1 978 622,14 грн. позбавляє суд можливості встановити його відповідність вимогам, що ставляться до виконавчого документа відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконавче провадження у межах спірних правовідносин відкрито державним виконавцем без заяви стягувача та за відсутності виконавчого документа, що суперечить приписам статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Святецького Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2013 року ВП №41293495 є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Суд також погоджується із позовною вимогою про скасування постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Чижика А.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 вересня 2015 року ВП №41293495, оскільки ця вимога є похідною від позовної вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 в межах суми боргу, накладено за відсутності правових підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського ВДВС.

В частині поданої позивачем заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, поданої у порядку статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає про відсутність підстав для її задоволення, оскільки згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа може бути застосовано судом виключно як спосіб забезпечення позову; проте, відповідну заяву про забезпечення позову відповідно до вимог статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не подавав.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Святецького Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2013 року ВП №41293495.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Чижика А.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 вересня 2015 року ВП №41293495.

4. Стягнути на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_2 (03160, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9; ідентифікаційний код 34999049);

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29; ідентифікаційний код 00039019).

Суддя В.А. Кузьменко