Справа № 752/16392/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа №752/16392/17

провадження №К/9901/3756/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 752/16392/17

за позовом Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 про примусове видворення з України, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 8 листопада 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Оксененка О.М., суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

І. Суть спору:

1. У травні 2017 року Голосіївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 (далі - відповідач), у якому просив:

1.1 Примусово видворити з України громадянку Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3.

1.2 Затримати на строк, що не перевищує шести місяців, громадянку Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

2. Позов обґрунтовано тим, що в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням законодавства в міграційній сфері біля ТРЦ «Магелан» була виявлена громадянка ОСОБА_3, яка пояснила, що в Україну прибула 05.08.2017 р. з метою працевлаштування. Проживала в квартирі, адреса якої їй не відома, дозволу на працевлаштування в Україні не має, власного житла в Україні не має, з отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не зверталась.

2.1 Позивачем 09.08.2017 р. було прийнято рішення про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та в зв'язку з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийняте рішення про примусове повернення з України до 11.08.2017 р. Вказане рішення не було виконано відповідачкою, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

3. Відповідачка визнала факт відсутності у неї документів на право проживання в Україні та не заперечувала проти її повернення до В'єтнаму, хоча самостійно вона не може виконати зазначене рішення в зв'язку з відсутністю документів та коштів на повернення.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 прибула до України з метою працевлаштування та 09.08.2017р. була виявлена співробітниками міграційної служби біля ТРЦ «Магелан».

4.1 Працівниками Відповідача встановлена відсутність у відповідачки документів, які б надавали їй право на перебування на території України, відсутність власного житла, постійного законного джерела існування, що свідчить про наявність порушення вимог ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

4.2 За порушення правил перебування іноземців на території України працівниками Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м. Києві відносно громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу.

4.3 З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та спільного наказу МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, відносно громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 було прийняте рішення про примусове повернення за межі України та зобов'язано покинути територію України у термін до 11.08.2017 року.

4.4 Громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 рішення про примусове повернення з території України не виконала.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

5. Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 11 серпня 2017 року позовні вимоги задовольнив та постановив:

5.1 примусово видворити з України громадянку Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3.

5.2 затримати на строк, що не перевищує шести місяців, громадянку Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

6. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суб'єкт владних повноважень звертаючись із даним позовом діяв в межах наданих повноважень у зв'язку з не виконанням відповідачкою в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, за наявності обставин що свідчать про те, що громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 ухилятиметься від виконання такого рішення.

6.1 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 8 листопада 2017 року скасував постанову суду першої інстанції та відмовив в задоволенні позовних вимог, при цьому виходив із того, що громадяни Республіки В'єтнам, які не мають законних підстав для перебування на території України підлягають реадмісії, що виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення, а відповідно й затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

7. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.

8. У касаційній скарзі позивач просить суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

9. Відповідач відзив на касаційну скаргу не подав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

10. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 - VI (далі - Закон).

11.1 Положеннями статті 4 Закону визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. При цьому, іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України (ч. 16 ст. 4 Закону).

11.2 Згідно ст. 23 Закону, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

11.3 Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідне для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

11.4 Згідно ч.2 ст. 26 Закону один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

11.5 Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

11.6 Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

12. У відповідності до ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

13. На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

13.1 Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

13.2 Відповідно до статті 185-5 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону, яка діяла на момент звернення до суду з позовом та вчинення судом процесуальної дії) позовні заяви іноземців чи осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про прийняття рішення про примусове видворення іноземців чи осіб без громадянства з України або щодо затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців чи осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню, або з метою ідентифікації та забезпечення передачі іноземців чи осіб без громадянства відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців чи осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

13.3. Частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13.4. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

VI. Позиція Верховного Суду

14. Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді виходить з наступного.

14.1 Як вбачається із встановлених судами обставин справи, за порушення правил перебування іноземців на території України працівниками Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м. Києві відносно громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу.

14.2 Також відносно відповідачки було прийняте рішення про примусове повернення за межі України та зобов'язано покинути територію України у термін до 11.08.2017 року, яке виконане не було.

14.3 У відповідності до ч.1 ст. 30 Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 - VI Позивач на підставі постанови адміністративного суду наділений повноваженнями на примусове видворення з України іноземця, якщо останній не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець буде ухилятися від виконання такого рішення.

14.4 Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

14.5 Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції як таке, що скасоване помилково.

14.6 Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

VII. Судові витрати

15. З огляду на результат касаційного розгляду стягнути з громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 на користь Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві () - сплачений судовий збір у суді касаційної інстанції у сумі 1920,00 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) гривень 00 коп.

16. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року - скасувати.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець