Справа № 815/2353/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

28 листопада 2018 р. Справа № 815/2353/18

Категорія справи: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Лук'янчук О.В., суддів Бітова А. І., Ступакової І. Г. розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

На зазначене рішення суду Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 298 КАС України, а саме при поданні апеляційної скарги апелянтом не надано доказів сплати судового збору.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у задоволенні клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору відмовлено, зазначена апеляційна скарга залишена без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

На виконання зазначеної ухвали Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області надало лист про усунення недоліків, в якому зазначає, що управлінню кошти на сплату судового збору виділені у недостатній кількості, що унеможливлює сплату судового збору. При цьому з посиланням на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ. 4.ХІ.1950), Рекомендацію щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийняту Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практику Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції, зазначає, що вони не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, позивач вважає, що, враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі») (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Колегія суддів дослідивши лист приходить до наступного.

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам пенсійного фонду не надано пільг щодо сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, слід зазначити, що згідно ч. ч. 1, 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов'язки. Учасники справи, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків.

Пунктом 1 частини 5 статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Пенсійний фонд є державним органом, який утримуються за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином апелянт, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов'язків, вимог закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, що також вимагалось і в ухвалі П'ятого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки особа зацікавлена у її поданні, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб'єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак, кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене відповідач не позбавлений можливості протягом усього поточного бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору.

При цьому, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Разом з тим, пенсійним фондом не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

За таких обставин, зазначені апелянтом доводи, а саме посилання на копію ліміту на 2018 рік, не прийнято судом у якості доказу відсутності коштів на рахунках суб'єкта владних повноважень для сплати судового збору та неможливості здійснення відповідного перерозподілу коштів для сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги з підстав викладених вище.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленим судовим рішенням, можуть скористатися правом його оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Отже, станом на 27.11.2018 року апелянтом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху з підстав не надання документа про сплату судового збору.

За правилами ч.2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються правила ст.169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви).

Згідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 ст. 297 КАС України передбачено, що апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо цією особою не усунуто недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 169, ст.ст. 296, 297, 298 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - повернути апелянту, а матеріали справи повернути до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції відповідно до чинного законодавства.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова