Справа № 0540/9443/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 р. Справа№0540/9443/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Генеральної прокуратури України, прокуратури Донецької області, Красноармійської місцевої прокуратури, Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Держави Україна в особі: Генеральної прокуратури України (надалі - Відповідач-1), прокуратури Донецької області (надалі - Відповідач-2), Красноармійської місцевої прокуратури (надалі - Відповідач-3), Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області (надалі - Відповідач-4), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (в подальшому - Відповідач-5) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття заходів запобігання та протидії корупції Генеральною прокуратурою України, прокуратурою Донецької області, Красноармійською місцевою прокуратурою, Управлінням захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області та Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів за заявами ОСОБА_1 «Про корупцію» від 09.07.2018 року та «Про реальний конфлікт інтересів» від 27.07.2018 року;

- зобов'язання відповідачів впродовж 5 днів, після ухвалення рішення в даній справі, вжити всі необхідні заходи на протидію корупції і передати всі наявні в них матеріали спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції визначених Законом України «Про запобігання корупції», про що надати відповідний звіт суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звертався до відповідачів з заявою про вчинення корупційних правопорушень з боку колишнього заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 і її чоловіка, що пов'язані із дорожньо-транспортною пригодою за участю даних осіб та службового автомобіля місцевої прокуратури, а також необхідності скласти відносно наведених осіб протоколів про адміністративні правопорушення. Проте відповідачі, на думку позивача, не вчинили необхідних заходів для протидії корупції, не склали та не направили до суду відповідні протоколи про корупційні правопорушення, а отже допустили протиправну бездіяльність із запобігання та протидії корупції. А отже, ОСОБА_1 просить у судовому порядку визнати таку бездіяльність протиправною, та зобов'язати вжити всіх необхідних заходів для протидії корупції, про що надати суду відповідний звіт.

Ухвалою суду від 1 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачам у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

17 жовтня 2018 року ухвалою суду роз'єднано дану адміністративну справу, та виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про: визнання протиправною бездіяльності невжиття заходів запобігання та протидії корупції Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів за заявами ОСОБА_1 «Про корупцію» від 09.07.2018 року та «Про реальний конфлікт інтересів» від 27.07.2018 року; зобов'язання впродовж 5 днів, після ухвалення рішення в даній справі, вжити всі необхідні заходи на протидію корупції і передати всі наявні в них матеріали спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції визначених Законом України «Про запобігання корупції», про що надати відповідний звіт суду. Ухвалою суду від 19.10.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передано на розгляд Верховному суду, як суду першої інстанції.

25 жовтня 2018 року ухвалою суду про витребування доказів у відповідачів витребувано відповіді на звернення ОСОБА_1 від 09.07.2018 року та від 27.07.2018 року.

29.10.2018 року до суду надійшов відзив на позов Генеральної прокуратури України від 22.10.2018 року № 05/3-11810-18 (а.с. 58-61), у якому зокрема зазначено, що прокуратурою, у межах повноважень, розглянуто звернення ОСОБА_1 про вчинення корупційних діянь, та направлено для організації подальшого розгляду до прокуратури Донецької області. А отже, на думку Відповідача-1 ним порушень чинного законодавства не допущено, а тому позов в частині вимог до Генеральної прокуратури України задоволенню не підлягає.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву Відповідача-2 від 23.10.2018 року № 05/2-503 вих18 (а.с. 20-22), останній не погоджується з заявленим адміністративним позовом, та вважає його необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Заперечення обґрунтовані тим, що звернення позивача розглянуто у встановленому порядку, та роз'яснено, що прокуратура не має права складати протоколи про корупційні правопорушення. Більш того, звернення позивача для прийняття рішення скеровано до Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області для прийняття рішень з приводу складання відповідних протоколів, як органу, до компетенції якого відноситься вирішення такого роду питань.

12.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від Відповідача-3 від 07.11.2018 року № (05.89)12682 (а.с. 119-122), у відповідності до якого звернення позивача були розглянуті у встановленому законодавством порядку, порушень не допущено, а отже позов, на думку Красноармійської місцевої прокуратури, задоволенню не підлягає.

Відповідачем-4 - Управлінням захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області наданий відзив на позов, у якому зазначено, що позивач повідомлений листами про розгляд його звернень, викладені у зверненнях позивача обставини є предметом розгляду у рамках досудового розслідування за кримінальними провадженнями, а тому у задоволенні позову Відповідач-4 просить відмовити.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

9 липня 2018 року позивач звернувся до Служби безпеки України із заявою (а.с. 14-16), у якій зокрема зазначено, що у січні 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участі заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2, яка в той момент пересувалася на автомобілі, належному місцевій прокуратурі. На думку позивача, заступник керівника місцевої прокуратури, протиправно використовуючи службовий автомобіль, скоїла корупційне діяння. Разом з цим, прокурори Великоновосілківського відділу Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вночі, після ДТП, приймали участь у безкоштовному навантаженні автокраном і вивезенні службового автомобіля з місця ДТП, чим також вчинили корупційні діяння.

Додатково у наведеній заяві позивач зазначив, що члени Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, керівники прокуратури Донецької області і Красноармійської місцевої прокуратури відмовилися виявляти і протидіяти корупції по зазначеним вище обставинам, що також є корупцією та передбачає відповідальність.

А отже, ОСОБА_1 просив скласти та направити до суду протоколи про адміністративні правопорушення на заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури, прокурорів Великоновосілківського відділу Красноармійської місцевої прокуратури, членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, а також керівників прокуратури Донецької області і Красноармійської місцевої прокуратури.

Листом від 16.07.2018 року № А-495/14-6467 Службою безпеки України звернення позивача від 09.07.2018 року направлено за належністю до Генеральної прокуратури України (а.с. 62).

26.07.2018 року звернення позивача від 09.07.2018 року листом № 25/2-33811-12 року направлене Генеральною прокуратурою України для розгляду до прокуратури Донецької області (а.с. 18).

За результатами розгляду звернення позивача від 09.07.2018 року, прокуратурою Донецької області 14.08.2018 року надано відповідь за № 05/32-17/1/1-99-15 (а.с. 22-23), згідно з якою у органів прокуратури відсутні повноваження на складання такого роду протоколів. Наведені повноваження мають органи Національної поліції України та Національного агентства з питань запобігання корупції. Також, прокуратурою Донецької області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, закріпленим за Красноармійською місцевою прокуратурою.

При цьому, 03.08.2018 року та 10.08.2018 року листами прокуратури Донецької області № 05/32-17/1/1-99-15 та № 05/32-314вих-18, звернення ОСОБА_1 направлено для проведення перевірки до Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с. 75, 83).

Як слідує з відповідей від 07.09.2018 року № А-225 та від 15.09.2018 року № А-239, підготовлених Управлінням захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області 07.09.2018 року № А-225 (а.с. 110-113) на скаргу позивача, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості відносно ДТП, скоєного за участі колишнього заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 Разом з цим, під час проведення перевірки було встановлено, що викладені ОСОБА_1 доводи є предметом розгляду у рамках досудового розслідування за вищевказаними кримінальними провадженнями.

В подальшому, 27.07.2018 року позивач звернувся із заявою «Про реальний конфлікт інтересів» (а.с. 19-20) до Красноармійської місцевої прокуратури, у якій зокрема зазначив про необхідність складення протоколів про корупційні правопорушення з боку колишнього заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 і її чоловіка, у зв'язку із участю в ДТП на службовому автомобілі, належному прокуратурі.

З відповіді Красноармійської місцевої прокуратури від 02.08.2018 року № (05-89) 9364 вих 18 (а.с. 21) слідує, що у органів прокуратури відсутні повноваження складати протоколи про адміністративні правопорушення з питань корупції, такі повноваження мають посадові особи органів Національної поліції України, а отже заявникові було запропоновано звернутися до поліції (а.с. 21).

При вирішенні даного спор, суд виходить з такого.

Як зазначалося судом вище, позивач двічі звертався з заявами відносно вчинення корупційних дій заступником керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 і її чоловіка, та необхідності складання відносно них протоколів про корупційні правопорушення за статтями 172-7, 172-5 та 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі заяви: «Про корупцію» від 09.07.2018 року та «Про реальний конфлікт інтересів» від 27.07.2018 року.

Перша заява (від 09.07.2018 року) спрямована на адресу Служби безпеки України, а друга (від 27.07.2018 року) - Красноармійської місцевої прокуратури, а копії - прокуратурі Донецької області.

Як вбачається із наведених заяв, позивач просить скласти та направити до суду протоколи про адміністративні правопорушення на: заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 і її чоловіка за ст. 172-5, 172-7 та 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), прокурорів Великоновосілківського відділу Красноармійської місцевої прокуратури за ст. 172-5 і ст. 172-9 КУпАП, на членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, керівників прокуратури Донецької області і Красноармійської місцевої прокуратури за ст. 172-5 і ст. 172-9 КУпАП.

Стаття 172-5 КУпАП встановлює відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків, стаття 172-7 - відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а стаття 172-9 цього ж Кодексу - відповідальність за невжиття передбачених законом заходів посадовою чи службовою особою органу державної влади, посадовою особою місцевого самоврядування, юридичної особи, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення.

Разом з цим, згідно п. 1 ст. 255 КУпАП складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері корупційних діянь за ст.ст. 172-5 - 175.9 мають право уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції України).

З преамбули Закону України «Про запобігання корупції» слідує, що даний закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

При цьому, за ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Приймаючи до уваги, що Закон України «Про запобігання корупції» не визначає порядку та процедури розгляду звернень громадян з приводу корупційних правопорушень, суд вважає, що спірні правовідносини із розгляду заяв ОСОБА_1 повинні розглядатися у межах Закону України «Про звернення громадян».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Визначення заяви (клопотання) міститься у статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та означає звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов'язок об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За змістом статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

1. Щодо позивних вимог до Генеральної прокуратури України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 року № 357 (надалі - Інструкція 357), ця Інструкція визначає порядок розгляду звернень громадян, запитів і звернень народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад (далі - звернення і запити), строки їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян у Генеральній прокуратурі України, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних, місцевих та військових прокуратурах (далі - органи прокуратури).

Інструкція поширюється на звернення громадян та юридичних осіб, отримані в письмовій або усній формі (ч. 1 розділу ІІ).

Звернення, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Звернення громадян мають бути оформлені згідно з вимогами статті 5 Закону України «Про звернення громадян». У зверненні зазначаються прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина та викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковано або написано від руки розбірливо і чітко, підписано заявником (групою заявників) із зазначенням дати (ч. 1 та 4 розділу 3 Інструкції 357).

Згідно ч. 10 розділу ІІІ Інструкції 357 за результатами попереднього розгляду щодо кожного звернення і запиту, особами у межах повноважень приймається одне з рішень, в тому числі направлення за територіальністю та/або належністю.

Наведене положення Інструкції 357 кореспондує з нормою ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», за якою якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

На підставі п. 21 розділу ІІІ Інструкції 357 звернення громадян, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівниками регіональних (місцевих) прокуратур і у яких не оскаржуються дії чи рішення працівників Генеральної прокуратури України (регіональної прокуратури), відповідальні підрозділи у термін не більше п'яти днів надсилають до регіональної (місцевої) прокуратури, якщо вирішення порушених у них питань належить до компетенції цієї прокуратури.

Як судом зазначалося вище, звернення позивача від 09.07.2018 року отримано Відповідачем-1 23.07.2018 року (вхідний номер канцелярії 25/2-396зв-18), та 26.07.2018 року направлено до прокуратури Донецької області, оскільки у зверненні позивача не оскаржувалися дії чи рішення працівників Генеральної прокуратури.

З урахуванням наведеного, у діях Генеральної прокуратури не вбачається порушень нормативно-правових актів, до сфери регулювання яких відносяться спірні правовідносини, а отже позовні вимоги до Генеральної прокуратури є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають.

2. В частині вимог до прокуратури Донецької області, суд виходить з такого.

На підставі п. 1 р. IV Інструкції 357, звернення громадян вирішуються у строк не більше одного місяця від дня надходження до прокуратури. Звернення, що не потребують додаткового вивчення і перевірки, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів, якщо інший строк не встановлено спеціальним законом.

Відповідно до п. 7 - 9 р. V Інструкції 357, за результатами розгляду звернень приймається одне з таких рішень: задоволено - наведені у зверненні доводи визнано обґрунтованими і за результатами вжито заходів до поновлення прав і законних інтересів заявника (прийнято відповідне процесуальне рішення за результатами вирішення скарги на дії, рішення слідчого або прокурора; пред'явлено позов; здійснено вступ у справу, порушену за позовами інших осіб; внесено апеляційну, касаційну скарги або заяву про перегляд судового рішення; надано письмову вказівку відповідно до статті 26 Закону України «Про прокуратуру»); відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнано необґрунтованими; роз'яснено - надано роз'яснення щодо компетенції органів прокуратури, вимог законодавства.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені у ньому питання, заявнику надано відповідь. Відповідь за результатами вирішення звернення надається тим органом прокуратури, якому його надіслано і до компетенції якого належить вирішення порушених у ньому питань.

Як слідує з матеріалів справи, відповідь Відповідача-2 на заяви позивача, у якій роз'яснено порядок складання протоколів про адміністративні правопорушення за вказаними у запитах статтями КУпАП, а також наведено органи, які мають відповідне право на їх (протоколи) складання, надана 14.08.2018 року.

При цьому, вказані заяви позивача направлені до Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, як органу, до компетенції якого відноситься складання протоколів про адміністративні правопорушення із питань корупції.

Разом з цим, заява від 09.07.2018 року надійшла до Відповідача-2 від Відповідача-1 02.08.2018 року, а заява від 27.07.2018 року надійшла від позивача 30.07.2018 року.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено порушень норм діючого законодавства з боку Відповідача-3 ні в частині строків надання відповідей, ні в частині їх змісту, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову у цій частині.

3. Відносно позовних вимог до Красноармійської місцевої прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2018 року Відповідачем-3 надана відповідь на заяву позивача від 27.07.2018 року, у якій зокрема зазначено, що органи прокуратури не мають права складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, вказані органи, повноважні складати такого роду протоколи.

А отже, відповідь Відповідача-3 надана у законодавчо визначені строки та у межах повноважень, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову у цій частині.

4. З приводу вимог позивача до Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Загальний порядок розгляду звернень громадян органами Національної поліції регламентується, окрім Закону України «Про звернення громадян», також Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженим наказом МВС України від 15.11.2017 року № 930 (далі за текстом - Порядок 930).

Як слідує з п. 1 розділу ІV Порядку 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об'єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Відповідно до п.п. 3-6 розділу ІV Порядку 930 рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян». Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян (п.п. 13-14 розділу ІV Порядку 930).

З відповідей Відповідача-4, наданих на заяви позивача, вбачається, що інформація про порушення відносно ОСОБА_2 кримінальних справ з приводу порушення правил безпеки дорожнього руху, службової підробки, зловживання службовим становищем працівниками поліції та лікарні, є предметом розгляду у кримінальній справі. Під час проведення перевірки було встановлено, що викладені ОСОБА_1 доводи є предметом розгляду у рамках досудового розслідування за вищевказаними кримінальним провадженням.

З урахуванням наведеного, Відповідачем-4 надано відповідь на заяви позивача у межах повноважень та порядку, визначених Законом України «Про звернення громадян» та Порядком 930, а тому судом не встановлено порушень з боку Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області з цього приводу.

5. Стосовно порушення прав позивача не вчиненням відповідачами дій із складання адміністративних протоколів відносно заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 та її чоловіка, а також інших осіб.

Відповідно до приписів частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Тобто, оспорювані позивачем дії або бездіяльність відповідача повинні мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Разом з цим, держава законами встановлює критерії, за якими право на доступ до суду не є абсолютним.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем у заявленому позові не було конкретизовано та сформульовано, в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України його прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв'язку із не притягненням відповідачами заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 та її чоловіка, а також інших осіб, до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відтак, з огляду на викладене суд вважає, що не вчинення відповідачами дій із складання адміністративних протоколів відносно заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 та її чоловіка, а також інших осіб, не порушують права позивача, оскільки не породжують, не змінюють та не припиняють його права і обов'язки саме у сфері публічно-правових відносин.

Наведена правова позиція також підтверджується практикою Верховного суду, викладеній в тому числі у постановах від 7 травня 2018 року у справі № 800/206/17 (адміністративне провадження №А/9901/125/18, та від 17 липня 2018 року у справі №554/1334/17 (адміністративне провадження № К/9901/3353/17).

З огляду на вищенаведене, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідачі діяли у межах вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Разом з цим позивачем не доведено порушення його прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв'язку із не притягненням відповідачами заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_2 та її чоловіка, а також інших осіб, до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 зазначив, що «п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент».

Наведене також кореспондується з практикою Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на відсутність з боку відповідача витрат із залучення свідків та проведення експертиз, судові витрати у порядку ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України з позивача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, прокуратури Донецької області, Красноармійської місцевої прокуратури, Управління захисту економіки Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судове рішення складене 23 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією КАС України.

Суддя Чучко В.М.