Справа № 820/5610/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2018 року

Київ

справа №820/5610/17

адміністративне провадження №К/9901/49664/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (суддя Заічко О.В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року (судді: З.О. Кононенко (головуючий), В.А. Калиновський, О.М. Калитка) у справі № 820/5610/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДФС у Харківській області) про скасування: податкового повідомлення-рішення № від 21 вересня 2017 року Головного управління ДФС у Харківській області, яким було збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 260 669,60 грн, в тому числі 173 779,73 грн за основним платежем та 86 889,87 грн за штрафними санкціями; податкового повідомлення-рішення № від 21 вересня 2017 року Головного управління ДФС у Харківській області, яким було збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 16 574,38 грн, в тому числі 13 259,49 грн за основним платежем та 3 314,89 грн за штрафними санкціями; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2017 № Ф- Головного управління ДФС у Харківській області про сплату недоїмки у сумі 73 498,26 грн; рішення № від 21.09.2017 Головного управління ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 8 040,94 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення від 21 вересня 2017 року № та № , а також вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2017 № Ф- та рішення № від 21.09.2017 про застосування штрафних санкцій прийняті ГУ ДФС у Харківській області щодо позивача суперечать дійсним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, а тому, підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 21 вересня 2017 р., № від 21 вересня 2017 р., вимогу Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2017 року № Ф-, рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 21.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, які винесені відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем не було порушено вимог статей 167, 177, пункту 16-1 розділу ХХ Податкового кодексу України, положень статей 7-9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних рішень діяв поза межами та не у відповідності до вимог податкового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Харківській області подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку на обліку в Східній ОДПІ м. Харкова, зареєстрований як платник податку на додану вартість, основним видам діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

ГУ ДФС у Харківській області проведена планова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016 р.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт № 11857/20-40-13-15-07/НОМЕР_4 від 07.09.2017 року, яким встановлено наступні порушення податкового законодавства: порушення п. 177.2, п. 177.4 ст.177, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 173 779,73 грн, у тому числі, 2015р. - 100 285,77 грн, 2016р. - 73 493,96 грн; порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 73 498,26 грн, в тому числі за 2015р. - 6 911,16 грн, за 2016 р. на суму 66 587,10 грн; порушення п. 16-1 розділу ХХ Податкового кодексу України, встановлено заниження військового збору на загальну суму 13 259,49 грн, в тому числі за 2015р., в сумі 7 135,10 грн та за 2016р. в сумі - 6 124,49 грн.

В мотивувальній частині акту перевірки зазначається, що на підставі наданих ФОП ОСОБА_1 первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку контролюючим органом встановлено завищення валових витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме: включення позивачем витрат за оренду сплачених ТОВ «Проперті менеджмент Україна» та ТОВ «Харківська роздрібна компанія», страхування - ТОВ «Харківська муніципальна страхова компанія», охорону - ТОВ «Кобальт», бухгалтерські послуги - ТОВ «Сан Сіті Плаза».

ГУ ДФС у Харківській області посилається на те, що вказані порушення призвели до завищення валових витрат, чим порушено положення пунктів 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого, у відповідності до вимог п. 167.1. ст. 167, п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, позивачеві донараховано податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності.

За результатами проведеної перевірки та складеного акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області було винесено: податкове повідомлення - рішення № від 21 вересня 2017 р., яким було збільшено позивачеві суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 260 669,60 грн, в тому числі 173 779,73 грн за основним платежем та 86 889,87 грн за штрафними санкціями; податкове повідомлення рішення № від 21 вересня 2017 р., яким було збільшено позивачеві суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 16 574,38 грн, в тому числі 13 259,49 грн за основним платежем та 3 314,89 грн за штрафними санкціями; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2017 року № Ф- про сплату недоїмки у сумі 73 498,26 грн; рішення № від 21.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 8 040,94 грн.

7. Також судами попередніх інстанцій встановлено, що 1 січня 2012 року між позивачем та ТОВ «Сан Сіті Плаза» було укладено Договір про надання консультаційних послуг.

16 квітня 2013 року між позивачем та ТОВ «Проперті менеджмент Україна» було укладено Договір оренди № 45453, згідно умов якого позивач (орендар) отримав у платне строкове користування торгові об'єкти та прилеглу до них територію з твердим покриттям (об'єкт оренди) на території Торгівельного центру «Барабашова».

26 квітня 2013 року між позивачем та ТОВ «Проперті менеджмент Україна» було укладено Договір оренди № 44558, згідно умов якого позивач (орендар) отримав у платне строкове користування торгові об'єкти та прилеглу до них територію з твердим покриттям (об'єкт оренди) на території Торгівельного центру «Барабашова».

1 червня 2013 року позивачем було укладено Договір № 010604 про надання охоронних послуг з ТОВ «Охоронне агентство «Кобальт».

20 вересня 2013 року між позивачем та ТОВ «Проперті менеджмент Україна» було укладено Договір оренди № 24115, згідно умов якого позивач (орендар) отримав у платне строкове користування торгові об'єкти та прилеглу до них територію з твердим покриттям (об'єкт оренди) на території Торгівельного центру «Барабашова».

Позивачем було укладено з ПАТ «ХМСК» наступні договори страхування: договір страхування від 01.02.2014р. № рб 27026/14;договір страхування від 01.02.2014р. № рб 27008/14; договір страхування від 01.02.2014р. № рб 27007/14;договір страхування від 01.02.2014 р. № рб 27006/14;договір страхування від 01.02.2014р. № рб 27005/14;договір страхування від 25.05.2013р. № рб 24711/13;договір страхування від 25.05.2013р. № рб 24676/13.

27 липня 2015 року між позивачем, ТОВ «Проперті менеджмент Україна» та ТОВ «Харківська роздрібна компанія» було укладено Договір про заміну сторони, за умовами якого Первісний орендодавець (ТОВ «Проперті менеджмент Україна») передав, а Новий орендатор (ТОВ «Харківська роздрібна компанія») прийняв всі права і обов'язки Первісного орендодавця за Договором оренди № 45453 від 16 квітня 2013 року.

27 липня 2015 року між позивачем, ТОВ «Проперті менеджмент Україна» та ТОВ «Харківська роздрібна компанія» було укладено Договір про заміну сторони, за умовами якого Первісний орендодавець (ТОВ «Проперті менеджмент Україна») передав, а Новий орендатор (ТОВ «Харківська роздрібна компанія») прийняв всі права і обов'язки Первісного орендодавця за Договором оренди № 44558 від 26 квітня 2013 року.

27 липня 2015 року між позивачем, ТОВ «Проперті менеджмент Україна» та ТОВ «Харківська роздрібна компанія» було укладено Договір про заміну сторони, за умовами якого Первісний орендодавець (ТОВ «Проперті менеджмент Україна») передав, а Новий орендатор (ТОВ «Харківська роздрібна компанія») прийняв всі права і обов'язки Первісного орендодавця за Договором оренди № 24115 від 20 вересня 2013 року.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем при здійсненні ним господарської діяльності та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій того, що позивачем було порушено норми податкового законодавства України, зокрема статей 164, 167, 177 Податкового кодексу України щодо обов'язку фізичної особи-підприємця, яка перебуває на загальній системі оподаткування, відображати у складі доходу виручку у грошовій та не грошовій формі, при цьому до складу витрат така особа має право включати витрати господарської діяльності, пов'язані з отриманням зазначеного доходу та підтверджені документально.

9. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.

10. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

11.2. Пункт 15.1 статті 15.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

11.3. Підпункти 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16.

Платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

11.4. Пункт 22.1 статті 22.

Об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

11.5. Пункт 23.2 статті 23.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

11.6. Пункти 44.1, 44.3 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

11.7. Пункт 162.1 статті 162.

Платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

11.8. Підпункт 164.1.3 пункту 164.1 статті 164.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

11.9. Пункти 177.1, 177.2 статті 177.

Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

11.10. Підпункти 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

11.11. Підпункт 1.2 пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ.

Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

12. Цивільний кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Частина перша статті 526.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

12.2. Частина перша статті 759.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

12.3. Частина перша статті 760.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

12.4. Частина перша статті 771.

Передання у найм речі, що була застрахована наймодавцем, не припиняє чинності договору страхування.

12.5. Частина перша статті 773.

Наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

12.6. Стаття 774.

Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

13. Закон України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

13.1. Частина друга статті 3.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

13.2. Частина перша, друга статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

14. Закон України від 8 липня 2010 року N 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»:

14.1. Пункт 4 частини першої статті 4.

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

14.2. Пункт 2 частини першої статті 7.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

14.3. Частина одинадцята статті 8.

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

15. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88:

15.1. Пункт 2.1.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 (статті 9) Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

18. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 21 вересня 2017 року № та № , а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2017 № Ф- та рішення № від 21.09.2017 про застосування штрафних санкцій щодо позивача діяв поза межами та не у відповідності до положень податкового законодавства, оскільки позивачем не було порушено вимог статей 167, 177, пункту 16-1 розділу ХХ Податкового кодексу України, положень статей 7-9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, зазначеними вище договорами та документами бухгалтерського та податкового обліку позивача, оформлення яких відповідає вимогам встановленим до первинних документів (документів бухгалтерського та податкового обліку) Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що позивачем було правомірно та на передбачених податковим законодавством підставах віднесено до валових витрат суми коштів сплачених за оренду, здійснення страхування та охорони орендованих приміщень, надання консультаційних послуг з ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки вказані витрати безпосередньо пов'язані із здійсненням його господарської діяльності, є реальними та документально підтвердженими.

Щодо доводів контролюючого органу, що позивачем було допущено порушення вимог податкового законодавства щодо нарахування та своєчасності сплати до відповідного бюджету військового збору, колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про неправомірність та безпідставність дій відповідача при прийнятті ним податкового повідомлення-рішення № від 21 вересня 2017 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 16 574,38 грн, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій була встановлена правомірність віднесення позивачем до валових витрат суми коштів сплачених за оренду, здійснення страхування та охорони орендованих приміщень, надання консультаційних послуг з ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Крім того, враховуючи положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та за встановлених у даній справі обставин щодо неправомірності збільшення контролюючим органом суми оподатковуваного доходу позивача за 2015-2016 роки за результатами проведеної ним перевірки, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про неправомірність дій відповідача з донарахування суми єдиного внеску на зазначену суму доходу та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2017 № Ф- Головного управління ДФС у Харківській області про сплату недоїмки у сумі 73 498,26 грн та рішення № від 21.09.2017 Головного управління ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 8 040,94 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року слід залишити без задоволення.

20. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

21. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року у справі № 820/5610/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду