Справа № 813/133/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №813/133/17

касаційне провадження №К/9901/62130/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 (головуючий суддя Хобор Р.Б., судді: Нос С.П., Попко Я.С.) у справі №813/113/17 за адміністративним позовом Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів з рахунків у банках,

В С Т А Н О В И В:
Стрийська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулася до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення податкового боргу з рахунків у банках в сумі 61374,76грн.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 31.01.2017 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

За результатами звернення Військової частини НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 вперше Львівський апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу від 20.03.2017 про повернення апеляційної скарги відповідачу.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася 09.08.2018 до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 вдруге.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.08.2018 відмовив Військовій частині НОМЕР_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 на підставі частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, керувався тим, що відповідач оскаржив в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції з пропуском присічного річного строку з дати складення повного тексту. Свої висновки мотивував тим, що згідно із зазначеною в постанові Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 інформацією, повний текст рішення складено 01.02.2017, а з апеляційною скаргою відповідач звернувся 09.08.2018.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася 15.09.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, статей 19, 55 Конституції України, частини сьомої статті 4, частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) в апеляційній скарзі у разі необхідності зазначаються клопотання особи, що подає апеляційну скаргу.

Зі змісту положень частини третьої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом апеляційної інстанції процесуальної дії) вбачається, що учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Згідно з частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом апеляційної інстанції процесуальної дії) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Враховуючи викладене, апеляційне оскарження суб`єктом владних повноважень судового рішення суду першої інстанції з пропуском річного строку з дня складення повного тексту такого рішення має наслідком постановлення судом ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, в інших випадках суд зобов`язаний надати оцінку наведеним скаржником у відповідній заяві підставам пропуску такого строку.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд касаційної інстанції зазначає, що владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до підпункту 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

У справі, що розглядається, предметом спору є вимоги Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення з банківських рахунків Військової частини НОМЕР_1 коштів у рахунок погашення податкового боргу в сумі 61374,76грн.

Такі позивні вимоги заявлені Стрийською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області як органом стягнення при здійсненні владних управлінських функцій, визначених Податковим кодексом України, щодо забезпечення погашення податкового боргу платника податків.

Тобто, у даних правовідносинах саме Стрийська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області є суб`єктом владних повноважень, у зв`язку з виконанням управлінських функцій якого виник публічно-правовий спір.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неправомірно відмовив Військовій частини НОМЕР_1 у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом апеляційної інстанції процесуальної дії), положення якої підлягають застосуванню за умови звернення з апеляційною скаргою прокурора або суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин та з огляду на завдання адміністративного судочинства, у тому числі і щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи, визначені статтями 2, 13 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що Львівський апеляційний адміністративний суд, постановивши ухвалу від 22.08.2018 про відмову у відкритті апеляційного провадження, порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню із передачею справи для продовження розгляду.

За правилами частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача та необхідність скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 у справі №813/113/17скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна
І.А. Гончарова
Р.Ф. Ханова