Справа № 815/6027/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6027/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 16.12.2016р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним повідомлення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

- визнати нечинним повідомлення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про «нікчемність» правочину від 15.08.2016 року №3Г4/946/1;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО;

- зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» внести додаткову інформацію щодо нього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, стосовно гарантованої суми у розмірі 187409,11 грн.;

- зобов'язати Фонд ГВФО скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 187409,11 грн. , що належить до виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами, всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було неправомірно прийнято повідомлення про визнання правочину нікчемним, у зв'язку з чим позивача безпідставно не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано повідомлення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про нікчемність правочину від 15.08.2016 року №3Г4/946/1 нечинним. Визнано бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО протиправною та зобов'язано Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. внести додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, стосовно гарантованої суми у розмірі 187 409,11 грн. Зобов'язано ФГВФО скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 187 409,11 грн., що належить до виплат ОСОБА_1

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ФГВФО та Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» 05.01.2017 року подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалами судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2017 року та від 08.02.2017 року (головуючий суддя Бойко А.В.) було відкрито провадження у даній справі за апеляційними скаргами ФГВФО та Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 року (головуючий суддя Бойко А.В.) було зупинено провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України (в редакції на момент винесення ухвали).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 року (головуючий суддя Бойко А.В.) було поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Осіпов Ю.В.) від 11.10.2018 року вказану справу було прийнято до провадження новоствореного апеляційного суду та остання була призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.11.2018р. о 14.30.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони з невідомих причин не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

В зв'язку з неприбуттям сторін в судове засідання справа розглянута на підставі наявних в ній матеріалів.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

07.04.2016 року ОСОБА_1 уклав із ПАТ «Банк Михайлівський» договір суперкапітал (фінансовий) з виплатою процентів в кінці строку №980-035-000218165, згідно з яким, банк приймає у власність від позивача кошти у сумі 181710 грн. з зарахуванням їх на поточний рахунок НОМЕР_2.

Пунктом 1.4 зазначеного договору передбачено, що договір укладено між позивачем та ТОВ «Кредитно Інвестиційний Центр» через повіреного Банк, який вчиняє всі дії від імені зазначеного Товариства.

Відповідно до довідки ПАТ «Банк Михайлівський» №3Г4/946 від 15.08.2016 року про стан рахунку НОМЕР_2, залишок на рахунку склав 187409,11 грн. у тому числі 5699,11 грн. сума нарахованих процентів за користування коштами згідно з п.1.2 Договору.

23.05.2016 року рішенням Правління НБУ №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії «неплатоспроможних».

23.05.2016 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №812 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

15.07.2016 року на офіційному сайті ФГВФО було розміщено повідомлення щодо необхідності подання заяв вкладниками з метою отримання коштів.

25.07.2016 року позивач подав заяву Уповноваженій особі ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО.

25.07.2016 року позивач подав заяву Уповноваженій особі ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про надання довідки про стан поточного рахунку НОМЕР_2.

Однак, на вказані заяви позивач отримав від Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення від 15.08.2016 року за №3Г4/946/1 про «нікчемність» правочину.

У вказаному повідомленні зазначено, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» в сумі 181710 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-035-000218165 від 07.04.2016 року» на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, є нікчемним.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірності дій та рішень відповідачів.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, часткового погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх частково обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої ст.26 цього Закону.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Перелік передбачених ч.3 ст.38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Так, згідно з ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч.2 ст.228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Такими є правочини що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності: правочини спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження, об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна: правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Отже, з системного аналізу наведених вище норм слідує, що відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена Законом (нікчемні правочини). У всіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновками суду 1-ї інстанції та, в свою чергу зазначає, що відповідач, в даному випадку, не надав до суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитно Інвестиційний Центр» через повіреного Банк правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про наявність усіх належних підстав для визнання повідомлення про нікчемність правочину від 15.08.2016 року №3Г4/946/1 Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» передчасним та неправомірним.

Як слідує з положень ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п.1 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» (затв. рішенням ВД Фонду ГВФО №826 від 26.05.2016р., зареєстр. в МЮ України №863/28993 від 15.06.2016р.), протягом 3-х робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

За змістом п.п.4,5 цього ж Порядку №826 від 26.05.2016 року, до прийняття рішення про виявлення факту нікчемності правочину (договору) Уповноважена особа Фонду може приймати рішення щодо тимчасового обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій, що можуть призвести до зменшення активів банку, втрати майна, збільшення збитків банку, збільшення витрат Фонду тощо, обов'язково повідомивши про таке рішення Фонд. Зазначене рішення може прийматися в межах здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації в банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше 6-ти місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на 6-ть місяців.

Так, наказом ВД №3 від 13.07.2016 року було продовжено проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Михайлівський», тобто строк такої перевірки тривав до 13.01.2017р.

19.11.2016 року вступили в силу положення п.15 Прикінцевих Положень Закону, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016р. №1736-VШ, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Згідно з абзацом 2 п.15 Перехідних положень Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг2 розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

За таких умов, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розширено коло осіб, які підпадають під категорію «вкладників».

Отже, враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в конкретних випадках, має повноваження на повторну перевірку правочинів щодо їх законності і, крім того, даним законом надано право відповідачу відносити певні правочини до нікчемних.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, при повторній перевірці на предмет віднесення позивача до кола вкладників та віднесення коштів до вкладу в порядку вказаного Закону від 15.11.2016р. №1736-VІІІ, 14.12.2016 року Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» було внесено зміни до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», в частині збільшення кількості вкладників та гарантованої суми, а саме - включено ОСОБА_1 до переліку фізичних осіб, кошти якого у розмірі 187 409,11 грн. підлягають виплаті, що підтверджується витягом з додатку до листа від 14.12.2016 року №14.12.16/13-вих.

Також, по справі встановлено, що 15.12.2016 року ВД ФГВФО прийнято рішення №2786, в якому, серед іншого, було затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування за рахунок кошів Фонду, відповідно до яких до зазначеного реєстру включно і позивача - ОСОБА_1 з зазначеною сумою на відшкодування у розмірі 187 409,11 грн.

Разом з тим, 16.12.2016 року Одеський окружний адміністративний суд вирішуючи по суті спірне питання та приймаючи постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, не встановив зазначених обставин.

Отже, за таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання протиправною бездіяльності та визнання протиправними дій є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду та вирішення спору по суті, відповідачами у добровільному порядку фактично були виконані дії щодо включення позивача ОСОБА_1 до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне також зазначити й про те, що вказані обставини підтверджуються і письмовими поясненнями самого позивача, в яких останній зазначає, що згідно квитанції отримання грошових коштів у банку-агенті від 21.12.2016 року, призначеному замість ПАТ «Банк Михайлівський», він отримав суму вкладу у повному обсязі.

Отже, у зв'язку з вищезазначеним судова колегія приходить до висновку, що окружний суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, не встановив усіх обставин справи, у зв'язку з чим, наявні усі підстави для скасування оскаржуваного рішення суду 1-ї інстанції з прийняттям нового - про часткове задоволення позовних вимог.

Також, при прийнятті остаточного рішення судова колегія, відповідно до заявлених позовних вимог, вважає за необхідне розподілити і судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

А у відповідності до абз.1 ч.1 ч.2 та ч.3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Так, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідно до квитанції №16610658-1 від 11.11.2016р., позивачем при зверненні до суду 1-ї інстанції із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2204,84 грн. - за 4 немайнові вимоги, т.б. по 551,2 грн. за кожну (переплата 0,04 грн., а.с.4).

Таким чином, у відповідності до приписів ст.ст. 132, 139 КАС України, судова колегія вважає за необхідне стягнути на користь позивача частину сплаченого ним судового збору у відповідності до задоволених позовних вимог та переплати, т.б. у загальному розмірі 551,24 грн.

Однак, згідно з п.17 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належним суб'єктом, за рахунок якого підлягає часткове присудження судових витрат на користь позивача, є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв'язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, у відповідності до ч.2 ст.9 та п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.132,139,308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про нікчемність правочину від 15.08.2016 року №3Г4/946/1 - нечинним.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,24 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23.11.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук