Справа № 815/2169/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2169/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування повідомлення від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512, -

В С Т А Н О В И В :

Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області (надалі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512 (вхід. № 1-011-1028 від 26.04.2018 року) про призначення планової перевірки Відділу ДАБК за період ІУ кварталу 2017 року по І квартал 2018 року, видане заступником ДАБІ в Одеській області ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеської області 26.04.2018 року отримано наручно повідомлення від 18.04.2018р. №1015-05/1-3512 про планову перевірку діяльності відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі Департамент ДАБІ) за період з IV квартал а 2017 року по І квартал 2018 року, на підставі плану перевірок виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад на II квартал 2018 року, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 23.03.2018 року за №367, яка буде проведена з 23.04 по 22.05.2018 року за підписом заступника Департаменту ДАБІ ОСОБА_1 Позивач вважає протиправним повідомлення Департаменту ДАБІ від 18.04.2018р. №1015-05/1-3512 за підписом ОСОБА_1 та таким, що порушують права позивача, оскільки лист був отриманий наручно працівниками виконкому, а не направлений рекомендованим листом. Відмітка про отримання рекомендованого листа в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не робилось. Позивач звертає увагу, що повідомлення про перевірку надійшло лише 26.04.2018 року, в якому зазначено початок перевірки 23.04.2018 року. Як вказує позивач, зі змісту повідомлення вбачається недотримання відповідачем п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 698.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова С.О. від 26.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 15 листопада 2018 року о 11:00 годині.

У судове представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

23 березня 2018 року наказом першого заступника голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 367 затверджено план перевірок діяльності виконавчих органів з питань державного архітектурно - будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, та структурного підрозділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської державної адміністрації на ІІ квартал 2018 року, складений за пропозиціями територіальних органів - структурних підрозділів апарату Держархбудінспекції, згідно з додатком.

23.04.2018 року Департаментом ДАБІ в Одеській області на підставі наказу від 23.03.2018 року № 367 та плану перевірок діяльності виконавчих органів з питань державного архітектурно - будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, на ІІ квартал 2018 року видано головним інспекторам будівельного нагляду Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направлення № 31 на проведення планової перевірки Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області строком дії з 23.04.2018 року до 22.05.2018 року.

18.04.2018 року Департаментом ДАБІ в Одеській області на адреси виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області та Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області направлено лист за № 1015-05/1-3512, яким останніх повідомлено про те, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 698, плану перевірок виконавчих органів з питань державного архітектурно - будівельного контролю сільських, селищних, міських рад на ІІ квартал 2018 року, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції від 23.03.2018 року № 367, посадовими особами Департаменту ДАБІ в Одеській області здійснюється планова перевірка діяльності Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області за період з ІУ кварталу 2017 року по І квартал 2018 року включно, яка буде проведена у термін з 23.04.2018 року по 22.05.2018 року.

Також у зазначеному листі висловлено прохання надати копії положення про Відділ, штатний розпис та посадові інструкції співробітників Відділу, затверджений графік відпусток посадових осіб Відділу на 2018 рік та інформацію стосовно відсутніх працівників відділу (лікарняний, відпустка та інше) за період який перевіряється та на теперішній час, а також інформацію стосовно виконуючого обов'язки начальника Відділу у разі відсутності або відповідальну особу стосовно проведення перевірки.

Не погодившись із зазначеним листом - повідомленням від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Враховуючи завдання адміністративного судочинства, яке, зокрема, полягає у поновленні судом порушених суб'єктивних прав юридичних осіб, адміністративний суд виходить з того, що він не уповноважений вирішувати питання про скасування актів перевірки, складених суб'єктом владних повноважень, але при вирішенні спору про оскарження рішень суб'єкта владних повноважень суд повинен з'ясувати усі обставини по справі, зокрема, підстави та порядок проведення перевірок, дослідити вчинені відповідачем дії та їх відповідність закону, перевірити порядок прийняття актів, та винесених на підставі них рішень, тощо. Згідно вимог ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та ст. 7 КАС України, якою передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI (далі - Закон № 3038), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №698 від 19.08.2015р. (далі - Порядок № 698).

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону № 3038 визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (ч. 3 ст. 6 Закону № 3038).

Відповідно до ч.1 ст. 41-1 Закону № 3038 державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

У відповідності з ч. 2 ст. 41-1 Закону № 3038 державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ст.76 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність у разі порушення ними Конституції або законів України. Органи та посадові особи місцевого самоврядування з питань здійснення ними делегованих повноважень органів виконавчої влади є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно ст.20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 41-1 Закону № 3038 з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду:

1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду;

2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади;

3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду;

4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

За приписами ч.4 ст. 41-1 Закону № 3038 за невиконання письмових вимог головних інспекторів будівельного нагляду посадові особи об'єктів нагляду несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 41-1 Закону № 3038 з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду №698, яким також передбачено, що нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в областях шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок (п. 2 Порядку №698).

Відповідно до п. 3 Порядку №698 основними завданнями нагляду є:

1) виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності;

2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів;

3) притягнення посадових осіб об'єктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.

Згідно з п.2 Порядку № 698 державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Пунктами 9-13 Порядку № 698 встановлено, що плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена квартальним планом роботи Держархбудінспекції, який затверджується до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Планова перевірка об'єкта нагляду проводиться не частіше ніж один раз на півроку з виїздом на об'єкт нагляду.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати 20 робочих днів та за обґрунтованим письмовим зверненням головного інспектора будівельного нагляду може бути одноразово продовжений наказом Держархбудінспекції не більше ніж на 10 робочих днів.

Планові перевірки проводяться на підставі наказу Держархбудінспекції та направлення на проведення перевірки за формою згідно з додатком 1.

Держархбудінспекція не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення планової перевірки надсилає об'єкту нагляду письмове повідомлення рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення із зазначенням строків проведення перевірки та періоду, за який проводитиметься перевірка.

Перед початком проведення планової перевірки головний інспектор будівельного нагляду зобов'язаний пред'явити керівнику об'єкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі службове посвідчення та направлення на проведення перевірки.

У разі недопущення об'єктом нагляду посадових осіб Держархбудінспекції до проведення перевірки складається акт за формою згідно з додатком 2.

Планова перевірка проводиться у присутності керівника об'єкта нагляду, або його заступника, або уповноваженої керівником особи.

Частиною 5 ст. 7 Закону № 3038 визначено, що структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а їхні рішення можуть бути розглянуті у порядку державного архітектурно-будівельного нагляду або оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що перевірка дотримання виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю (об'єкт нагляду) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності здійснюється шляхом проведення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду.

У свою чергу державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Таким чином, об'єктами державного архітектурно-будівельного нагляду є як уповноважені органи містобудування та архітектури, визначені відповідно до ст. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», так і органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені відповідно до ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема й виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області.

Як вбачається із оскаржуваного повідомлення від 18.04.2018 року за № 1015-05/1-3512 Департаменту ДАБІ в Одеській області, у ньому в межах компетенції зазначено про здійснення посадовими особами Департаменту ДАБІ в Одеській області відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 698, плану перевірок виконавчих органів з питань державного архітектурно - будівельного контролю сільських, селищних, міських рад на ІІ квартал 2018 року, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції від 23.03.2018 року № 367 планової перевірки діяльності Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області за період з ІУ кварталу 2017 року по І квартал 2018 року включно, яка буде проведена у термін з 23.04.2018 року по 22.05.2018 року, тобто відповідач діяв при направленні зазначеного повідомлення згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. № 698 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду» та в межах наданих повноважень.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та матеріали справи, суд дійшов до переконання, що повідомлення Департаменту ДАБІ в Одеській області від 18.04.2018 року за № 1015-05/1-3512, яке є предметом оскарження у даній справі, складено та направлено відповідачем на підставі та в межах визначених законодавством повноважень, а тому протиправності в діях відповідача судом не встановлено.

Крім того відносно вимоги щодо визнання протиправним та скасування повідомлення від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512, суд зазначає наступне.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 частини 1 цієї ж статті визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Головне завдання адміністративної юстиції - утвердження верховенства права над адміністративним свавіллям, захист прав і законних інтересів громадян від неправомірних дій і рішень органів виконавчої влади і, врешті-решт, забезпечення законності у сфері публічного управління.

Публічно-правові відносини можна визначити як врегульовані правом суспільні відносини, що складаються в процесі здійснення державою, її органами та посадовими особами, іншими суб'єктами владних повноважень. Публічне право є певним чином функціонально-структурною підсистемою права, яка виражає державні, міждержавні і суспільні відносини. До предмета правового регулювання публічним правом належать такі об'єкти: побудова і функціонування держави та її інститутів; інститути громадянського суспільства; механізм і рівні самоврядування; засади правової системи, правотворчості і правозастосування; принципи, норми та інститути міждержавних відносин і міжнародних організацій.

Як зазначено у п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 9 вересня 2010 року N 19-рп/2010 475, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12 липня 2011 року N 9-рп/2011 476 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

З огляду на матеріали справи, позивач заявив вимоги про визнання протиправним та скасування листа-повідомлення за підписом заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512, яким позивача повідомлено про те, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 698, плану перевірок виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад на II квартал 2018 року, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 23.03.2018 року № 367, посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі - Департамент) здійснюється планова перевірка діяльності Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (далі - Відділ) за період з IV квартали 2017 року по І квартал 2018 року включно, яка буде проведена у термін з 23.04.2018 року по 22.05.2018 року.

При цьому суд зазначає, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізовано належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

Відтак, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв'язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Таким чином, лист суб'єкта контролю, яким об'єкт контролю повідомлено про здійснення перевірки не може бути предметом розгляду справи адміністративної юрисдикції, оскільки зазначений лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень, який змінює стан суб'єктивних прав та обов'язків позивача, а лише інформує позивача про захід який здійснюється.

Натомість суд зазначає, що підконтрольний суб'єкт, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

При цьому суд звертає увагу, що наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 23.03.2018 року № 367, на підставі якого здійснюється зазначена у повідомленні перевірка, позивачем не оскаржено.

Оскаржуваний лист заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512 не змінює стану суб'єктивних прав та обов'язків позивача, не припиняє та не спричиняє неможливості реалізації його прав, а також не породжує додаткового обов'язку, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Також суд зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Виходячи з наведеного, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином з вищевикладеного слідує, що підставою для звернення особи за захистом до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

А тому дії суб'єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування повідомлення від 18.04.2018 року № 1015-05/1-3512 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу УІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов