Справа № 1540/4153/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року о 17 год. 45 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВСТРОЙ ПРОЕКТ» (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Сабанєєв міст, 5/7, кв. 504) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № НОМЕР_1 від 30 липня 2018 року на суму 83 030,00 грн. у тому числі за зобовязаннями 66 424,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 16 606,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 16 серпня 2018 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВСТРОЙ ПРОЕКТ» (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Сабанєєв міст, 5/7, кв. 504) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № НОМЕР_1 від 30 липня 2018 року на суму 83 030,00 грн у тому числі за зобовязаннями 66 424,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 16 606,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки, викладені в акті перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення є помилковими та суперечать чинному законодавству, оскільки позивачем доведено реальність господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «ІНТЕКСО», що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, бухгалтерською та податковою звітністю та позивач не може нести будь-яку відповідальність за порушення податкового законодавства контрагентами та не має повноважень контролювати дотримання ними цього законодавства.

Так, позивач зазначив, що на запит ГУДФС в Одеській області позивачем надано відповідь з копіями первинних документів, які не вивчались контролюючим органом, оцінка наданим документам не надавалась, що є порушенням контролюючим органом вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Мінфіну №727 від 20.08.2015 року.

Також, позивач зазначив, що в акті перевірки відсутні відомості щодо ненадання позивачем документів, відсутній їх перелік, відсутні відомості щодо надання запиту позивачу на отримання документів, відмови у їх наданні, а лише наявність доказів зібраних у встановленому порядку щодо причетності до порушень податкового законодавства контрагентом платника податків.

Між тим, наданими позивачем первинними документами підтверджується у повному обсязі належне виконання умов договору з ТОВ «ІНТЕКСО» та із наданих первинних документів вбачається зміст господарських операцій, їх оплата, фактичне виконання робіт, а тому, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. №27469/18 від 19.09.2018р.).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що проведеною перевіркою господарських операцій позивача з ТОВ «ІНТЕКСО» встановлено, що ТОВ «Інтексо» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, у звязку з чим, не доведено реальність здійснення ТОВ «Главстрой Проект» господарських операцій, що свідчить про формальність первинної документації складеної на їх підставі.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що винесене за наслідками перевірки податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 26 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 20 листопада 2018 року.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши вступні слова представників позивача та відповідача, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Главстрой Проект» зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 27 жовтня 2004 року, номер запису до ЄДР1 002262 (а.с.33).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Главстрой Проект», основним видом діяльності є: 41.20 будівництво житлових та нежитлових будівель.

09 листопада 2015 року ТОВ «Главстрой проект» отримано ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України №41-Л на провадження господарської діяльності з будівництва обєктів IV та V категорії складності, строком дії з 09 листопада 2015 року по 09 листопада 2018 року (а.с.45).

Суд встановив, що на підставі направлень, виданих ГУДФС в Одеській області (а.с. 89-90), згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК та наказу ГУДФС в Одеській області №4186 від 13.06.2018 року (а.с. 88) проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Главстрой проект» з питань дотримання вимог законодавства з податку на додану вартість з контрагентами-постачальниками ТОВ «ІНТЕКСО» за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року.

Також суд встановив, що відповідач робив на адресу позивача відповідні запити про надання первинної документації, на які були надані відповідні документи, які й надані суду, а саме:

договір № 04/04/07 від 04.04.2017 року, укладений між ТОВ «Главстрой проект» (Замовник) та ТОВ «Інтексо» (Виконавець), відповідно до п. 2.1. якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання по виконанню будівельних робіт по улаштуванню зерносховища зі своїх матеріалів та своїми засобами, а також із залученням за необхідністю судпідрядників на обєкті: Одеська область, Раздельнянський район, с. Новодмитриївка (а.с.64-65).

А також документи, що підтверджують виконання цього договору - довідка про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2017 року (а.с. 58), акт приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 59-61), підсумкова відомість ресурсів (а.с. 62-63), платіжні доручення (а.с. 66-69).

Суд встановив, що в ході цієї перевірки контролюючим органом була використана податкова інформація стосовно ТОВ «Інтексо» за звітний період декларування ПДВ травень 2017 року (а.с. 99-113), з якої вбачається, що ТОВ «Інтексо» зареєстроване як юридична особа з 10.11.2015 року; зареєстроване як платник ПДВ; основний вид господарської діяльності організація будівництва будівель, будівництво житлових і нежитлових будівель, будівництво доріг і автострад; порушень податкового законодавства у здійсненні податкового обліку не встановлено; у травні 2017 року працювало 4 особи; фактори, що свідчили про неможливість виконання операцій не встановлено; інформація слідчих і оперативних підрозілів ДФС, інших правоохоронних органів відсутня; була призначена перевірка, але за відсутністю ТОВ «Інтексо» за податковою адресою, її провести було неможливо, на запити контролюючого органу відповідь та первинні документи не надано.

Суд встановив, що за наслідками перевірки контролюючим органом складено акт №1525/158-31-14-07/33217402 від 16.07.2018 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Главстрой Проект» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентом-постачальником ТОВ «Інтексо» за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року», відповідно до висновків якого встановлено порушення п.44.1 ст. 44 ,п.198.1,198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 66424,00 грн., в т.ч. з а травень 2017 року 66424,00 грн. (а.с.13-29).

Позивач відмовився від отримання акту, про що контролюючим органом складений відповідний акт (а.с. 92-93) та він був надісланий на адресу позивача поштою.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2018 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ та застосовані штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 83 030 грн. (а.с. 30).

Судом досліджені договір оренди ТОВ «Главстрой проект» приміщення офісу (а.с. 52-54), наказ про облікову політику на 2017 рік (а.с. 55-56), рахунок 631 за період травень 2017 року по червень 2017 року (а.с.57).

Дослідивши вище перелічені матеріали справи, вислухавши вступне слово представників сторін, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 78.1.4 п.78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Так, суд встановив, що ГУДФС в Одеській області надіслано директору ТОВ «Главстрой Проект» запит від 02.03.2018 року, в якому у звязку з проведенням позапланової документальної перевірки запропоновано надати документи з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ з платниками податків ТОВ «ІНТЕКСО» за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року, на який отримано відповідь від 30.03.3018 року з копіями первинних документів.

Під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Главстрой Проект» мало взаємовідносини по придбанню робіт (послуг) з ТОВ «Інтексо» за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року на загальну суму 398 544, 00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 66424, 00 грн.

Так, суд встановив, що 04.04.2017 року між ТОВ «Главстройпроект» (Замовник) та ТОВ «Інтексо» (Виконавець) укладено договір №04/04/17, відповідно до п.2.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання по виконанню будівельних робіт по виконанню зерносховища свого матеріалу та своїми засобами, а також з залученням за необхідністю субпідрядників на обєкті за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, с. Новодмитрівка.

Розділом 3 зазначеного Договору передбачено порядок проведення платежів та розрахунків, сума Договору.

Згідно з п.3.1 цього Договору, за виконану роботу Замовник платить Виконавцю 149 0001,00 грн., включаючи ПДВ 248333,5 грн., зазначена сума є сумою Договору (а.с.64-65).

Відповідно до п.5.1. договору, строк виконання робіт- 2 місяці.

На виконання зазначеного Договору позивачем надано картку рахунку 631 за травень 2017 року червень 2017 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2017 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2017 року, підсумкову відомість ресурсів обєкту; улаштування зерносховища (витрати по факту) за травень 2017 року.

В акті перевірки зазначено, що на виконання зазначеного договору ТОВ «Главстрой Проект» отримало податкову накладну від ТОВ «ІНТЕКСО» №232 від 31.05.2017 року на загальну суму 398544,00 грн., яка включена ТОВ «Главстрой проект» до складу податкового кредиту з ПДВ за травень 2017 року.

На підтвердження факту оплати робіт за зазначеним Договором позивачем надано платіжні доручення №146 від 13 червня 2017 року у розмірі 39854,00 грн.; №153 від 19 червня 2017 року у розмірі 205000,00 грн; №154 від 21 червня 2017 року у розмірі 130000,00 грн.; №155 від 22 червня 2017 року у розмірі 59820,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з п.п.1-2 ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обовязкові реквізити.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Суд зазначає, що стан виконання податкових обовязків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його звязку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства повязують формування витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, та податкового кредиту має значення не те, які зобовязання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Суд встановив, що на підтвердження відсутності господарських операцій відповідач послався на результати опрацювання податкової інформації щодо ТОВ «Інтексо» за звітний період декларування ПДВ травень 2017 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами за травень 2017 року, а також при визначенні сум податкового кредиту за травень 2017 року, відповідно до якої встановлено, що за результатами опрацювання зібраної інформації баз даних ІС «Податковий блок» підсистем «Податкова звітність», аналітична системаперегляд результатів співставлення ПЗ та ПК», «Архів електронної звітності» встановлено: ознаки проведення транзитних операцій по поставці сформованого ПК між субєктом господарювання імпортером на вигодо транспортуючі («транзитні») субєкти господарювання (Зустрічні таранити) з метою мінімізації податкових зобовязань в наступних ланках руху сум ПДВ та встановлено підміну товару у ТОВ «Інтексо» тобто реалізований товар не відповідає асортименту придбаному товару у травні 2017 року. Таким чином, за результатами опрацювання зібраної інформації з баз даних ІС «Податковий блок» підсистем «Податкова звітність» «Аналітична система- перегляд результатів співставлення ПЗ та ПК» «Архів електронно звітності» встановлено «Розрив ланцюга», а саме відбулась підміна товарів різного асортименту, необхідна для надання вигоди третім особам.

Також, в акті перевірки зазначено, що проведеним аналізом наданих до перевірки актів приймання виконаних будівельних робіт щодо витрат праці робітників будівельників та робітників, які обслуговують машини, а також суми заробітної плати, нарахованої у загальній вартості будівельних робіт: встановлено, що заробітна плата згідно актів виконаних робіт за травень 217 року складає 43804,16 грн., в той час, як згідно з даних звіту по суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за травень 2017 року, заробітна плата складає 12800 грн., а отже, робітниками нараховувалась мінімальна зарплата без виплат за надмірну роботу та роботу у вихідні та святкові дні.

Таким чином, в акті перевірки зроблено висновок, що ТОВ «Інтексо» не могло фактично здійснювати господарські операції, з урахуванням часу, оперативності проведення операцій та враховуючи зазначені операції, що виконувались ТОВ «Інтексо» не підтверджуються стосовно: врахування реального часу здійснення операцій; місцезнаходження майна; відсутні власні (орендовані) основні фонди, технічний персонал у необхідній кількості, власні (орендовані) виробничі активи у необхідній кількості; наявності кваліфікованого персоналу; віддаленості контрагентів один від одного; обрив ланцюга придбання та ін.

Виходячи із вищевикладеного, недоведеність реальності здійснення ТОВ «Главтрой проект» господарських операцій свідчить про формальність первинної документації, складеної на їх підставі.

Оцінивши копії первинної документації з господарської операції позивача з ТОВ «Інтексо», податкову інформацію стосовно ТОВ «Інтексо», які були оцінені контролюючим органом, суд вважає, що висновок контролюючого органу не відповідає змісту цих документів.

Так, на виконання зазначеного Договору позивачем надано картку рахунку 631 за травень 2017 року червень 2017 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2017 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2017 року, підсумкову відомість ресурсів обєкту; улаштування зерносховища (витрати по факту) за травень 2017 року.

На підтвердження факту оплати робіт за зазначеним Договором позивачем надано платіжні доручення №146 від 13 червня 2017 року у розмірі 39854,00 грн.; №153 від 19 червня 2017 року у розмірі 205000,00 грн; №154 від 21 червня 2017 року у розмірі 130000,00 грн.; №155 від 22 червня 2017 року у розмірі 59820,00 грн.

Також, позивачем надано договір оренди №01/10/16 від 01 жовтня 2016 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 (Орендатор) та ТОВ «Гластрой проект» (Орендар), відповідно до умов якого Орендодавець зобовязується передати за плату Орендарю в тимчасове користування, а Орендар зобовязується прийняти в тимчасове користування - приміщення загальною площею 21,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязується сплачувати орендну плату.

Нормами п.п. 200.1, 200.2 і 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу наведених норм Податкового Кодексу в сукупності, суд дійшов висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

У листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України зазначив, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції. Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. №1936/11/13-11).

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем до матеріалів справи залучено сукупність первинних та інших документів, які в умовах звичайної ділової практики супроводжують та підтверджують фактичне вчинення платником податків господарських операцій, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення підприємством господарської операції чи їх невідповідності з господарською діяльністю позивача, та не свідчать про відсутність у позивача підстав для формування задекларованих позивачем податкових вигод у вказаному періоді.

Аналізуючи складені між позивачем та контрагентом первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов'язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов'язань та капіталу позивача.

Враховуючи те, що основним видом діяльності ТОВ «Главстрой проект» відповідно до Виписки з ЄДР є будівництво житлових і не житлових будівель, суд вважає, що виконання будівельних робіт з будівництва зерносховища повязано з господарською діяльністю позивача, на час укладання договору, контрагент позивача був платником ПДВ згідно з чинного законодавства та належним чином зареєстрований у Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Також, чинним законодавством не передбачено відповідальність платника податків за невиконання чи не належне виконання його контрагентами свої податкових зобовязань.

Суд зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати рух активів платника податку в процесі здійснення спірних господарських операцій. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, їх подальшу реалізацію тощо.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентом, останній був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо неясності предмету договору, укладеного позивачем з ТОВ «Інтексо», оскільки договір цивільно-правового характеру укладається на підставі принципу вільного волевиявлення. Якщо сторони за договором розуміють предмет та зміст цього договору, то неточності у його тексті не можуть бути підставою для визнання такого договору нечинним та господарської операції нереальної.

Також суд відхиляє аргументи відповідача щодо відсутності трудового ресурсу, основних засобів, малоцінних та швидкознушувальних предметів, які потрібні для виконання будівельних робіт, та посилання на податкову інформацію щодо невстановлення постачальників субпідрядних ремонтно-будівельних робіт, оскільки, як суд достовірно встановив, що податкова інформація стосовно ТОВ «Інтексо» зібрана контролюючим органом із інформаційно-аналітичних баз, без дослідження первинної документації ТОВ «Інтексо», оскільки перевірка ТОВ «Інтексо» не була проведена.

Суд звертає увагу, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.07.2018 року у справі № 817/1339/17 (п. 19).

Також суд враховує, що умовами договору передбачено залучення у разі необхідності субпідрядників.

Таким чином, суд вважає, що ті доводи, які визначені відповідачем на користь визнання нереальності господарських операцій не знайшли свого підтвердження в ході дослідження первинних документів позивача, у свою чергу, відповідачем не надані інші докази на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача об'єктивної неможливості здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 04.09.2018 року по справі №818/1249/17, суд зазначає: «Суд визнає, що сумніви або припущення у будь-якому випадку не можуть бути доказами податкового правопорушення, прийнятним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що припущення відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також розсуд можливості виконання ними певних видів діяльності не є доказами в межах податкових правовідносин. Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати ними (контрагентами) податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування податкового зобов'язання поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб».

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 30 липня 2018 року належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВСТРОЙ ПРОЕКТ» (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Сабанєєв міст, 5/7, кв. 504) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № НОМЕР_1 від 30 липня 2018 року на суму 83 030,00 грн у тому числі за зобовязаннями 66 424,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 16 606,00 грн., - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 30 липня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВСТРОЙ ПРОЕКТ» (, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Сабанєєв міст, 5/7, кв. 504) судовий збір в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 29» листопада 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.