Справа № П/811/927/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

23 листопада 2018 року м. Дніпросправа № П/811/927/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 5 травня 2018 року в адміністративній справі № П/811/927/18 (судді І інстанції - Кармазина Т.М.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову відповідача від 15 лютого 2018 року № М-634/0-1010/0/17-18 щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення (державна власність) на території Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, що розташована за межами населеного пункту Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нею подано заяву до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, з наданням усіх необхідних документів, проте, відповідачем фактично відмовлено у задоволенні заяви без зазначення жодної обґрунтованої підстави щодо такої відмови.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року, прийнятим за наслідками розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволений частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладену у листі № М-634/0-1010/0/17-18 від 15 лютого 2018 року та зобов'язано відповідача не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву позивача від 29 січня 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, зареєстровану за № М-634/0/16-18, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, наявність тільки звернення до органу, що здійснює розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів, не означає автоматичне задоволення такого клопотання. В даному випадку орган державної влади на законних підставах має право відмовити заявнику у задоволенні такого клопотання. При цьому, суд не з'ясував чи є інші фактичні данні, які перешкоджають задоволенню заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

Як зазначено вище, судом першої інстанції справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження. При цьому суд послався на приписи статті 257 КАС України. (а.с. 2).

Проте згідно з частиною 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

До таких справ не відносяться справи предмет спору яких стосується відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, за приписами частини 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності також є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Справа, що розглядається, не міститься у переліку справ, визначених частиною 4 статті 257 КАС України як таких, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а тому може бути розглянута за правилами останнього з урахуванням положень пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України.

Отже, для того, щоб розглянути за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка не зазначена у пунктах 1-9, 11 частини 6 статті 12 КАС України, суд першої інстанції повинен визнати її незначною відповідно до приписів пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України і тільки після цього вирішити питання щодо її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Натомість в даній справі в ухвалі про відкриття провадження суд першої інстанції не визначив справу як незначну, а тому не мав права на її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому безпідставними є посилання суду на положення ч. 5 статті 262 КАС України, оскільки останні регулюють лише особливості розгляду справ за правилами спрощеного провадження, зокрема дії суду у разі наявності або відсутності клопотань про розгляд справи у судовому засіданні), тоді як підстави для такого розгляду передбачені статтею 257 КАС України, а саме справа повинна бути віднесена до категорії незначних або за законом (пункти 1-9, 11 частини 6 статті 12 КАС України), або безпосередньо судом (пункт 10 частини 6 статті 12 КАС України).

До того ж на стадії відкриття провадження суд взагалі не може посилатись на відсутність клопотань, зокрема відповідача, оскільки останній таке клопотання на цій стадії подати не може за жодних обставин.

Відповідно до п. 7 частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає обов'язковому скасуванню з ухваленням нового рішення, оскільки справа судом помилково розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без визначення її як незначної.

Судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини справи.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею до 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства на території Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с. 8).

До заяви додано копії паспорта, ідентифікаційного номера, графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, довіреності на ім'я ОСОБА_3

Листом від 15 лютого 2018 року №М-634/0-1010/0/17-18 відповідач повідомив позивача, що ним сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області у І кварталі 2018 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, який виданий з метою реалізації вимог Стратегії удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 413. Враховуючи зазначене та невідповідність місця розташування земельної ділянки, відмовлено у задоволенні заяви. Інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. (а.с. 9-10).

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пп. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року № 742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. Громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи наведені положення, судова колегія вважає, що позивач має право звернутись із заявою про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення за умови, якщо такого права він не використав раніше.

Доказів використання позивачем такого права раніше відповідачем не подавалось.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Враховуючи норми Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333, органом, уповноваженим державою здійснювати функції щодо надання громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства виступає Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і відповідачем у листі-відмові не наведено жодної з цих підстав. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Стосовно посилання скаржника на Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 413 (далі - Стратегія), то в даному документі передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, у зв'язку із затвердженням даної Стратегії зміни до Земельного кодексу України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Отже, враховуючи, що порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, зокрема, порядок одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, врегульовано безпосередньо Земельним кодексом України, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 413, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є неправомірним.

Таким чином, викладена у листі відповідача від 23 листопада 2017 року № С-12008/0-8560/6-17 відмова у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не містить визначених у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для такої відмови, а тому не може бути визнана судом правомірною.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, визнано незаконним і нечинним положення абзацу 6 розділу «Система організації процесу виконання Стратегії» Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», в частині: - «надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (учасникам антитерористичної операції)».

Отже, на час розгляду справи апеляційним судом Стратегія в частині, на яку посилався у відмові відповідач, взагалі скасована в судовому порядку.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача у цій справі буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з урахуванням висновків суду про неможливість відмови позивачу з посиланням на Стратегію та необхідністю розгляду заяви по суті відповідно до приписів статті 118 Земельного кодексу України.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, що розташована за межами населеного пункту Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем заява позивача по суті ще не розглядалась, а відмова була мотивована формальними підставами недодержання позивачем положень Стратегії.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки справа не визнавалось незначною, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 5 травня 2018 року в адміністративній справі № П/811/927/18 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладену у листі від 15 лютого 2018 року № М-634/0-1010/0/17-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 29 січня 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, зареєстровану за № М-634/0/16-18, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ().

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко