Справа № 320/5795/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 листопада 2018 року 320/5795/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши у м. Києві позовну заяву Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

в с т а н о в и в:

Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 40690,11 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-дений строк з дня отримання копії даної ухвали, протягом якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 40690,11 грн. та докази поважності причин його пропуску.

Копію даної ухвали позивач отримав 12.11.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №082.

Отже, останнім днем установленого судом строку для надання суду документів для усунення недоліків позовної заяви є 22 листопада 2018 року.

15.11.2018 до суду від Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надійшла заява про поновлення строку на звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що у Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів у період з 20.11.2017 до 12.06.2018 був повністю не укомплектований відділ правової та кадрової роботи. На думку позивача, зазначене є об'єктивною обставиною вважати правомірним пропуск строку для звернення до суду.

Також, у вказаній заяві позивач зазначив, що він не є суб'єктом владних повноважень, для якого Кодекс адміністративного судочинства України встановив тримісячний строк для звернення до суду.

Тому, з огляду на зазначене, Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить поновити строк на звернення до суду із цим позовом, як такий, що міг бути пропущений за поважних причин.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду, суддя зазначає таке.

Так, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк, протягом якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме, надати заяву про поновлення строку звернення до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 40690,11 грн. та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із абзацом 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Так, позивачем у заяві про поновлення строку на звернення до суду зазначено, що Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів не є суб'єктом владних повноважень, для якого Кодексом адміністративного судочинства України встановлено тримісячний строк для звернення до суду.

Суддя зазначає, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон №875-XII) державне управління з питань забезпечення прав осіб з інвалідністю та їх соціальної захищеності здійснюється в межах повноважень центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Фонд соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) є неприбутковою бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики), про що зазначено в пункті 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України 27.03.2017 №477), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2011 року за №528/19266 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 2 Положення Фонд як бюджетна установа є правонаступником Фонду як урядового органу.

Відповідно до пункту 5 Положення основними завданнями Фонду є: 1) фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні; 2) забезпечення в межах своїх повноважень реалізації заходів щодо зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема, створення робочих місць.

Фонд утворює, ліквідовує та реорганізовує територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності працівників Фонду і коштів, передбачених на утримання Фонду, за погодженням з Мінсоцполітики, що передбачено пунктом 12 Положення.

Згідно з частиною 9 статті 20 Закону №875-XII спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Відповідно до частини 10 статті 20 Закону № 875-XII Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Зважаючи на викладене, суддя дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів діє як суб'єкт владних повноважень, який звернувся до адміністративного суду на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Таким чином, на Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів поширюються положення приписів абзацу 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме передбачений тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Щодо доводів позивача, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки у Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів у період з 20.11.2017 до 12.06.2018 був повністю не укомплектований відділ правової та кадрової роботи, суддя зазначає наступне.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є суб'єктом владних повноважень, що здійснює свою діяльність на професійній основі, а тому питання внутрішньої організації виконання роботи його працівниками не є об'єктивними та непередбачуваними обставинами, які перешкоджають звернутись до суду в межах встановленого законодавством строку. Неухильне виконання обов'язків не повинно ставитись і в залежність від організації належного виконання працівниками структурних підрозділів Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів своїх службових обов'язків.

Суддя звертає увагу позивача на те, що зазначена ним підстава пропуску строку звернення до суду - не повністю укомплектований відділ правової та кадрової роботи, не є поважною підставою пропуску строку звернення до суду, а тому її не можна визнати поважною, у зв'язку з чим, підстави для поновлення такого строку відсутні.

Крім того, суддя зазначає, що відповідно до частини 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон № 875-XII) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Пунктом 1 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 (далі - Порядок №70), передбачено, що цей Порядок визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості.

Абзацом 1 пункту 2 Порядку №70 передбачено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Суддя зазначає, що 26.02.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік, який надійшов до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 26.02.2018 за вх. №3117.

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону №875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У постанові від 21.02.2011 у справі №21-9а11 Верховний Суд України дійшов висновку, що за змістом статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону. На думку Верховного Суду України, саме з 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку. При цьому на дані правовідносини поширюється строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС (в редакції до 15.12.2017). Частина 4 статті 20 Закону №875-ХІІ, за змістом якої до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 ГК, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки в останній нормі визначено строки застосування адміністративно-господарських санкцій, а не їх стягнення.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №813/1897/17 (номер рішення в ЄДРСР 72338390).

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суддя дійшов висновку про те, що датою, з якої розпочинається перебіг трьохмісячного строку звернення позивача до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені є день, який слідує за останнім днем строку, передбаченого для самостійної сплати підприємствами, установами, організаціями адміністративно-господарських санкцій, тобто 16 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

Суддя звертає увагу, що трьохмісячний строк звернення позивача до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені щодо звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік розпочався 16 квітня 2018 року та закінчився 16 липня 2018 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду лише 31.10.2018, тобто після спливу строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду.

У той же час, суддя зазначає, що позивачем на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 не надано обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 40690,11 грн. та будь-яких доказів поважності причин його пропуску.

Суддя звертає увагу, що у рішенні "Устименко проти України" (заява № 32053/13), яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 р., Європейський суд у п. 53 зазначив, що "національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за п. 1 ст. 6 Конвенції".

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Таким чином, суддя зазначає, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 02.11.2018 у спосіб, встановлений у ній, будь-яких доказів усунення недоліків позовної заяви чи клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви позивачем до суду не було надано.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, суддя дійшов висновку, що вона підлягає поверненню позивачу.

Суддя звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, - повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.