Справа № 823/1830/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ №823/1830/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року (повний текст рішенні складено 12.07.2018, суддя Тимошенко В.П.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просило:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 29.12.2017;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 29.12.2017;

3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № від 28.12.2017.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі № 823/1830/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач неправомірно розрахував штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасне перерахування узгодженої суми податку на доходи фізичних осіб у податковому повідомленні рішенні № та № від 29.12.2017, а саме при розрахунку штрафних санкцій відповідачем застосовано ставку 25% на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України замість вірної ставки в розмірі 10 % на підставі ст. 126 Податкового кодексу України. Також зазначено, що контролюючим органом некоректно розподілено податковий кредит за період «листопад та грудень 2016 року», у результаті чого виникла заборгованість у сумі нарахованого податкового зобов'язання за листопад 240659 грн. та за грудень 242260 грн. Також зазначено, що Акт перевірки №511/23-00-14-0117/35261275 не відповідає «Методичним рекомендаціям щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень» №396 що, в свою чергу впливає на можливість платника податків чітко сформувати свою правову позицію та підтвердити її належними доказами.

04.10.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

27.11.2018 до суду апеляційної інстанції від представника позивача - адвоката Левицького В.А. про відкладення розгляду справи. Необхідність такого відкладення представник позивача обґрунтовує тим, що він не зможе взяти участь у судовому засіданні 28.11.2018, оскільки на цю дату перебуватиме у відрядженні у м. Рівне, де прийматиме участь у судовому засіданні по кримінальній справі №570/2248/18, представляючи інтереси обвинуваченого.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції колегія суддів відмовила у задоволенні даного клопотання та відкладенні розгляду справи, оскільки судове засідання у Рівненському районному суді Рівненської області у справі №570/2248/18 призначено на 28.11.2018 на 16:00 год., а судове засідання Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №823/1830/18 призначено на 10:30 год., а тому зважаючи на достатність часу та невелику віддаленість зазначених судів, представник позивача міг безперешкодно прийняти участь в обох судових засіданнях. Крім того, суд апеляційної інстанції враховує поведінку учасника справи - представника позивача, яким неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції, як затягування розгляду справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини», зареєстроване як суб'єкт господарювання - 12.09.2007, ідентифікаційний код 35261275, місцезнаходження товариства відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію Черкаська область, Драбівський район, смт. Шрамківка, вул. Крупської, 1 та є платником податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, орендної плати за землю, збору за спеціальне використання водних ресурсів, екологічного податку, плати за користування надрами, єдиного соціального внеску.

У період з 01.10.2014 по 31.12.2016 ТОВ «Лани Драбівщини» застосовувало спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства відповідно до ст.209 Податкового кодексу та за результатами фінансово-господарської діяльності складало декларації з податку на додану вартість щодо:

- спеціального режиму оподаткування у сфері діяльності сільського господарства;

- іншої діяльності.

07.12.2017 Головним управлінням ДФС у Черкаській області складено акт №511/23-00-14-0117/35261275 про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини» код за питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2014 по 30.09.2017 (а.с.83-101).

Висновками вказаного акту перевірки встановлено, що позивачем порушено:

1) вимоги п.185.1. ст 185, п. 187.1.ст. 187, п. 188.1.ст 188 , п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України» та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого занижено суму податку на 2321 грн. за листопад 2014 року та занижено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 429221 грн. за вересень 2017 року;

2) вимоги п. 185.1 ст. 185, п 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 , п.209.2, 209.7. ст.209, п. п. 209.15.1.п. 209.15 , п. 209.19 ст. 209 п. 209.10 ст. 209 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п. п. 2 п. 6.19 розділу VI Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року №1130, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 року за №1456/26233, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України» та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість по спеціальній декларації на загальну суму 991111 грн., в тому числі: за рахунок заниження за грудень 2014 року на 218 грн., за вересень 2015 року на 363694 грн., за жовтень 2015 року на 48449 грн., за грудень 2015 року на 134639 грн., за листопад 2016 року на 2240659 грн., за грудень 2016 року на 242260 грн., та завищення за березень 2015року на 28224 грн., за червень 2016 року на 10584 грн..

3) вимоги п.242.1, ст.242, ст.243 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, занизило суму сплати екологічного податку в загальній сумі 28,05 грн., в т.ч.: за 4 квартал 2014 року на суму 3,67 грн., за 4 квартал 2015 року на суму 8,40 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 0,16 грн., за 4 квартал 2016 року на суму 11,17 грн., за 1 кв. 2017 року на суму 4,44 грн., за 3 квартал 2017 року на суму 0,21 грн.;

4) вимоги підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51, абз.в) пункту 176.1 статті 176, абз.б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями;

5) вимоги абз.е) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 168, абз.а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2456,77 грн., в т.ч. за листопад 2014 рік на 2456,77 грн.;

6) вимоги підпункту 1.4. пункту 161 підрозділу10 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України.

7) вимоги підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51, абз. в) пункту 176.1 статті 176, абз.б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями;

8) абз. е) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 168, абз.а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2456,77 грн., в т.ч. за листопад 2014 рік на 2456,77 грн.;

9) підпункту 1.4. пункту 161 підрозділу10 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України.

14.12.2017 позивачем подано заперечення на акт про результати планової перевірки. За результатами розгляду заперечень Головне управління ДФС у Черкаській області залишило акт перевірки без змін.

На підставі акту перевірки №511/23-00-14-0117/35261275 від 07.12.2017 відповідачем винесено такі податкові повідомлення - рішення:

1) № від 29.12.2017 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1123706,25 грн;

2) № від 29.12.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 45702,26 грн.;

3) № від 29.12.2017, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору на загальну суму 3592,28 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

22.02.2018 ТОВ «Лани Драбівщини» сплачено штрафні санкції за платежем ПДФО, визначені у податковому повідомленні-рішенні № та грошові зобов'язання за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, які визначенні у податковому повідомленні-рішенні №007831401.

Однак, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № від 29.12.2017, № від 29.12.2017 та № від 29.12.2017 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на адресу відповідача ні пояснень, ні первинних бухгалтерських документів, що підтверджують напрям використання придбаних товарів/послуг, не надано ні до заперечень на акт перевірки ні до скарги на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, про що складено акт про не надання документів від 22.11.2017 № 483/22-00-14-0108/35261275. Крім того, ні позивачем ні його представником на підтвердження своєї позиції, яка викладена в позовній заяві до суду не надано первинних бухгалтерських документів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.12.17 №.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 TOB «Лани Драбівщини» здійснювало господарські операції із зерновими і технічними культурами та з іншими сільськогосподарськими товарами/послугами.

В розділі 3.1.2.1 акту перевірки викладений детальний опис порушень по виявленим фактам загальної та спеціальної декларацій.

Щодо податку на додану вартість по загальній декларації встановлено порушення п.185.1. ст. 185, п. 187.1.ст. 187, п. 188.1.ст 188, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України» та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого занижено суму податку на 2321,00 грн. за листопад 2014 року та занижено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 429221,00 грн. за вересень 2017 року.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.10.2014 по 30.09.2017 встановлено їх заниження на 653931,00 грн., в тому числі: за листопад місяць 2014 року на 2 321,00 грн., за квітень місяць 2015 року на 417516,00 грн., за травень місяць 2015 року на 68 539,00 грн., за грудень місяць 2015 року на 165555,00 грн.

Крім того в акті перевірки зазначено, що у видаткових та податкових накладних на придбання ПММ, заправочної відомості на паливно - мастильні матеріали а також картки рахунку 64 «Розрахунки за податками й платежами», встановлено отримання фізичною особою ОСОБА_3, дизпалива у листопаді 2014 року на загальну суму 13 927,29 грн, згідно із заправочною відомістю за листопад 2014 року трактора К-700 № НОМЕР_2, не перебуваючи у трудових відносинах (відсутність платника податків у відомостях про нарахування заробітної плати та відсутність цивільно - правового договору на виконання робіт (послуг) із позивачем.

Враховуючи викладене позивачем в порушення п.185.1. ст. 185, п. 187.1.ст. 187, п. 188.1.ст 188 Податкового Кодексу України, занижено податкове зобов'язання за листопад місяць 2014 року на 2321,00 грн.

Також перевіркою встановлено заниження задекларованих позивачем показників у рядку 4 декларацій «Нараховано податкові зобов'язання», відповідно до пункту 198.5 ст.198 та п.199.1 ст.199 Податкового Кодексу України, за квітень місяць 2015 року на 417516,00 грн., за травень місяць 2015 року на 68539,00 грн., за грудень місяць 2015 року на 165555,00 грн.

За даними перевірки у квітні, травні та грудні місяцях позивачем не нараховані податкові зобов'язання по операціях, звільнені від оподаткування, а саме: за придбані товари/послуги, які використовувались у звільнених операціях (експорт кукурудзи для кормових цілей, врожаю 2014 - 2015 років, 3-го класу).

За даними звіту «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2014 рік», форма 50-сг (далі - Звіт) у 2014 році ТОВ «Лани Драбівщини» вироблено 2458100 кг кукурудзи на зерно, з них: експортовано у квітні 2015 році - 1995002 кг, або 81,1% та у травні 2015 року - 426346 кг або 17,3% від загальної кількості виробництва 2014 року.

Згідно структури виробничої собівартості за видами продукції сільського господарства товариством в 2014 році витрачено на виробництво кукурудзи товарів (послуг), які придбані з ПДВ, на загальну суму 1980900 грн., в т.ч.: мінеральні добрива - 389300 грн., пальне - 474300 грн., оплата послуг сторонніх організацій - 699300 грн., решта матеріальних витрат - 418000 грн.

Перевіркою проведено розрахунок питомої ваги вартості зернових і технічних культур та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Таким чином, за даними перевірки, позивачем витрачено на виробництво кукурудзи, яка експортована у квітні 2015 року, товарів (послуг), які придбані з ПДВ, на суму 1606509,90грн., в травні 2015 року - 342695,70 грн.

За даними звіту «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2015 рік», форма 50-сг у 2015 році позивачем вироблено 6865700 кг кукурудзи на зерно, з них експортовано в грудні 2015 року 977900 кг, або 14,2% від загальної кількості виробництва.

Згідно структури виробничої собівартості за видами продукції сільського господарства (Довідка 1. цього Звіту) витрати на кукурудзу, що придбані із ПДВ, складають 5829400 грн., в т.ч.: мінеральні добрива - 410700грн., пальне - 934100 грн., оплата послуг сторонніх організацій - 216800 грн., решта матеріальних витрат - 4267800 грн.

Таким чином, за даними перевірки, товариством витрачено на виробництво кукурудзи, яка експортована в грудні 2015 року, товарів (послуг), які придбані з ПДВ, на суму 827774,80 грн.

Враховуючи викладене, позивачем в порушення п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, занижено податкові зобов'язання за квітень 2015 року на суму 321302 грн., за травень 2015 року на суму 68539 грн., за грудень 2015 року на суму 165555 грн.

Щодо спеціальної декларації в ході проведення перевірки встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 , п.209.2, 209.7. ст.209, п. п. 209.15.1.п. 209.15, п. 209.19 ст. 209 п. 209.10 ст. 209 Податкового кодексу України, п. п. 2 п. 6.19 розділу VI Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України» та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість по спеціальній декларації на загальну суму 991111,00 грн., в тому числі: за рахунок заниження за грудень місяць 2014 року на 218,00 грн., за вересень місяць 2015 року на 363694,00 грн., за жовтень місяць 2015 року на 48449,00 грн., за грудень місяць 2015 року на 134639,00 грн., за листопад місяць 2016 року на 2240659,00 грн., за грудень місяць 2016 року на 242260,00 грн., та завищення за березень місяць 2015 року на 28224,00 грн., за червень місяць 2016 року на 10584,00 грн.

Зокрема перевіркою встановлено, що за перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ТОВ СП «Нібулон», ТОВ «Донарготранс».

За даними перевірки ТОВ «Лани Драбівщини» отримано від ТОВ СП «Нібулон» послуги по складському зберіганню, перевезенню кукурудзи, яка була експортована у квітні місяці 2015 року та послуги з декларування товарів (оформлення МД) згідно з податковими накладними на загальну суму 278 811,82., у т. ч. ПДВ на суму 46 468,63 грн.

ТОВ «Лани Драбівщини» податок на додану вартість включило до складу податкового кредиту спеціальної декларації за лютий місяць 2015 року на суму 13 460,00 грн., за березень місяць 2015 року на суму 33009,00 грн.

Від ТОВ «Донарготранс» позивач отримав послуги з транспортно - експедиційного обслуговування перевезення кукурудзи згідно з податковими накладними на загальну суму 298 470,00 грн., у т. ч. ПДВ на суму 49745,00 грн.

ТОВ «Лани Драбівщини» податок на додану вартість включило до складу податкового кредиту спеціальної декларації за березень місяць 2015 року на суму 49745,00 грн.

Отримані послуги по складському зберіганню, перевезенню кукурудзи, послуги з транспортно-експедиційного обслуговування, послуги з декларування товарів (оформлення МД) використані товариством в квітні місяці 2015 року у звільнених від оподаткування податком на додану вартість операціях.

В порушення п.198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України занижено податкові зобов'язання за квітень 2015 року на суму 96214,00 грн.

Під час проведення перевірки, з метою розподілу сум сформованого позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість між видами діяльності відповідачем направлено запит від 20.11.2017 № 32777/23-00-14-0114 про надання пояснень та первинних бухгалтерських документів, що підтверджують напрям використання придбаних товарів/послуг.

Однак, позивачем на адресу відповідача ні пояснень, ні первинних бухгалтерських документів, що підтверджують напрям використання придбаних товарів/послуг, не надано ні до заперечень на акт перевірки ні до скарги на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, про що складено акт про не надання документів від 22.11.2017 № 483/22-00-14-0108/35261275.

Також, на підтвердження своєї позиції, яка викладена в позовній заяві не надано первинних бухгалтерських документів і суду першої інстанції.

Натомість, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що контролюючим органом некоректно розподілено податковий кредит за період «листопад та грудень 2016 року», у результаті чого виникла заборгованість у сумі нарахованого податкового зобов'язання за листопад 240659 грн. та за грудень 242260 грн. та вказано, що некоректність розподілу податкового кредиту полягає в тому, що у листопаді та грудні 2016 року щодо сої не здійснювались жодні господарські операції, на підтвердження чого додано до апеляційної скарги податкові накладні (а.с. 175-203).

Щодо зазначених доводів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, натомість суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 червня 2018 року у справі №826/1581/17, від 27 липня 2018 року у справі № №810/2775/17.

Додані позивачем до апеляційної скарги податкові накладні не були надані контролюючому органу під час проведення перевірки, не були досліджені ні контролюючим органом, ні судом першої інстанції.

Натомість, позивач зазначає, що після прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень змінився склад засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини» та на момент подання апеляційної скарги 100% власником Товариства є ОСОБА_4, проте після подання адміністративного позову до суду першої інстанції новим власником було обмежено доступ до бухгалтерської та податкової документації колишнім власникам, а тому такі первинні документи не могли бути надані суду першої інстанції своєчасно.

Однак, вказані обставини жодним чином не пояснюють ненадання пояснень та первинних бухгалтерських документів, що підтверджували б напрям використання придбаних товарів/послуг у відповідь на запит контролюючого органу від 20.11.2017 № 32777/23-00-14-0114, а відтак, контролюючий орган у зв'язку з відсутністю вказаної інформації правомірно дійшов висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій (акти прийняття і вибуття основних засобів, накладні, квитанції).

Надані суду апеляційної інстанції податкові накладні не можуть вважатися первинними документами бухгалтерського обліку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує на те, що позивачем до апеляційної скарги не надано будь-яких належних первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтверджували фактичне вчинення господарських операцій, відомості про які позивачем відображені у наданих до апеляційної скарги податкових накладних, а відтак, позивачем жодним належним чином не спростовані доводи податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства, яке відображено в Акті перевірки.

Згідно з п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст.197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод).

Відповідно до п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з п.209.2 ст. 209 Податкового кодексу України (в чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Позитивна різниця між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена:

а) за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків;

б) за операціями із зерновими і технічними культурами підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 85 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 15 відсотків;

в) за операціями з продукцією тваринництва підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 20 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 80 відсотків.

Підпунктом 209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва сільськогосподарських товарів/послуг, у тому числі зернових і технічних культур, та/або продукції тваринництва, а частково для інших товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва зернових культур і технічних культур, та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких зернових і технічних культур, продукції тваринництва та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 29.12.2017 № .

Як вбачається з акту перевірки (стор. 26-27 акту (а.с. 95-96), позивачем - як податковим агентом при виплаті громадянам - орендодавцям доходу у вигляді орендної плати за 2016 рік (ознака доходу - « 106») встановлено несвоєчасне перерахування нарахованої (утриманої) сум податку на доходи фізичних осіб.

Так, податковим агентом, за 2016 рік нараховано орендодавцям доходу у вигляді орендної плати у розмірі 4571885,62 грн., нараховано податку на доходи фізичних осіб - 829 220,75 грн, перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб 665620,75 грн., що підтверджується даними інтегрованої картки позивача та даними наведеними в таблиці (стор. 26-27 акту, період 2016 рік (а.с. 95-96) (код класифікації доходів бюджету 11010400) недоперерахована до бюджету сума податку на доходи фізичних осіб у грудні 2016 року 163 600,00 грн. (829220,75 грн. - 665620,75 грн.), була фактично перерахована 14 лютого 2017 року.

Таким чином, сума податку на доходи фізичних осіб, що була визначена ТОВ "Лани Драбівщини", була узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, встановлені для місячного податкового періоду.

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до п. п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

В пункті 127.1 ст. 127 Кодексу передбачено, що не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем правомірно застосована штрафна санкція по ст. 127 ПКУ.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 29.12.17 № .

В акті перевірки відображено, що податковим агентом - позивачем, при виплаті громадянам - орендодавцям доходу у вигляді орендної плати за 2016 рік (ознака доходу - « 106») встановлено несвоєчасне перерахування нарахованої (утриманої) суми військового збору у грудні 2016 року сума податку на доходи фізичних осіб 14 369,11 грн., фактично перерахована 14 лютого 2017 року.

Сума військового збору, що визначена ТОВ "Лани Драбівщини", є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, встановлені для місячного податкового періоду.

Таким чином, встановлено порушення підпункту 1.4. пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, в частині не своєчасної сплати до бюджету суми військового збору.

Таким чином відповідачем, за виявлені порушення до позивача правомірно застосовані штрафні санкції по ст. 127 Податкового кодексу України.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі на необґрунтованість висновків перевірки та невідповідність акта №511/23-00-14-0107/35261275 вимогам податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Акт про результати документальної планової перевірки ТОВ «Лани Драбівщини» №511/23-00-14-0107/35261275 є результатом діяльності посадових осіб відповідача по збиранню доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акту перевірки.

Враховуючи викладене, а ні акт перевірки, а ні дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього, а ні акт перевірки, а ні дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до акту певних висновків не можуть порушувати права платника податків.

Таким чином, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для позивача (актом індивідуальної дії), є рішення контролюючого органу у вигляді податкових повідомлень-рішень, які прийняті за результатами проведеної перевірки (дані правові висновки суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 08.09.2009 року у справі № 09/143, від 10.09.2013 № 21-237а13, від 07.07.2015 року № 21-334а15).

Щодо доводів апелянта про те, що розрахунки податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій є частиною податкових повідомлень-рішень та повинні розглядатися як єдине ціле, а ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є уповноваженими особами ГУ ДФС у Черкаській області, а тому розрахунки податкових зобов'язань та штрафних санкцій на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204, структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов'язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Чинним законодавством передбачено порядок підписання саме керівником (виконуючим його обов'язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу лише податкового повідомлення-рішення, натомість, обов'язкової умови, що розрахунок розміру штрафних санкцій здійснюється та підписується керівником (виконуючим його обов'язки, його заступником або уповноваженою особою) законодавством не передбачено, в зв'язку з чим, відповідні доводи апелянта є необґрунтованими.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лани Драбівщини» залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко