Справа № 814/738/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/738/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» (далі - ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в якому просив:

- визнати протиправним нарахування пільгового заліку вислуги років для призначення пенсії на умовах один місяць служби за сорок днів;

- зобов'язати здійснити перерахунок пільгового заліку вислуги років для призначення пенсії на умовах один місяць служби за півтора місяця.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач невірно розрахував його пільговий залік вислуги років для призначення пенсії за формулою один місяць служби за сорок днів. Вважає, що пільговий залік вислуги років, у його випадку, необхідно розраховувати за формулою один місяць служби за півтора місяця, оскільки проходження служби відбувалось у воєнізованому формуванні і це узгоджується з положеннями ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV (далі - Закон №2713).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, проаналізувавши норми Закону №2713 та Положення про територіальне (міжрегіональне) воєнізоване формування Державної кримінально-виконавчої служби України № 292/5 від 06.02.2017 затверджене наказом Міністерства юстиції України (далі - Положення № 292/5), виходив з того, що позивач не має відношення до воєнізованого формування, а проходив службу в установі виконання покарань.

Тому, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно встановлено пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Не погоджуючись з судовим рішенням, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що його проходження служби безпосередньо було пов'язано з охороною, запобіганням та припиненням дій, що дезорганізують роботу виправних установ за обов'язкової наявності зброї.

Вважає, що вказане свідчить про те, що проходив службу у воєнізованому формуванні, а тому має право на пільговий залік вислуги років - один місяць служби за півтора місяця.

Також апелянт зазначає про те, що посилання у рішенні суду першої інстанції на Положення № 292/5 є недоречним, оскільки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» має власне Положення, яким і керується у своїй діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не визнає її доводи та вимоги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ураховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи, а також додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 14.05.2012 року по 30.09.2017 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)».

Наказом № 128/ОС-17 від 27 вересня 2017 року, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (за власним бажанням) з 30 вересня 2017 року.

Згідно зазначеного наказу, вислуга років позивача на день його звільнення в календарному обчисленні становить 23 роки 00 місяців 00 днів, пільгова 24 роки 09 місяців 15 днів.

Відповідачем було зараховано позивачу пільговий залік вислуги років для призначення пенсії за формулою один місяць служби за сорок днів.

Не погоджуючись з даною формулою зарахування пільгового заліку вислуги років, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, проаналізувавши фактичні обставини справи та вірно визначивши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Про законність та обґрунтованість судового рішення, свідчать наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №2713 держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Частиною 4 ст. 23 цього Закону унормовано наступне:

- особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів;

- особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця;

- в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наполягає на тому, що він проходив службу у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» на посаді молодшого інспектора відділу охорони, його служба була безпосередньо пов'язана із забезпеченням режиму та його основних вимог, за обов'язкової наявності зброї під час її несення.

У зв'язку з цим, апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належну оцінку тому факту, що він відноситься до осіб, які проходять службу у воєнізованих формуваннях, а тому його пільговий залік вислуги років для призначення пенсії необхідно розраховувати за формулою один місяць служби за півтора місяця.

Колегія суддів надаючи оцінку даному доводу апеляції вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив дане твердження апелянта, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Закону № 2713 передбачено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з:

- кримінально-виконавчої інспекції;

- установ виконання покарань;

- слідчих ізоляторів;

- воєнізованих формувань;

- навчальних закладів;

- закладів охорони здоров'я;

- підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій.

За правилами п.1 Положення про державну установу «Казанківська виправна колонія (№93)», затверджене наказом Міністерства юстиції України 15.12.2016 року за №36-49/69/5 виправна колонія є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ст. 12 Закону №2713 воєнізовані формування - підрозділи, які відповідно до закону діють у складі органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, призначені для їх охорони та запобігання і припинення дій, що дезорганізують роботу виправних установ.

Згідно з п.1 розд. 1 Положення № 292/5 це Положення відповідно до Кримінально-виконавчого кодексу України, Законів України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», «Про попереднє ув'язнення», «Про боротьбу з тероризмом» визначає порядок організації діяльності територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Правилами п.1 розділу 4 Положення № 292/5 передбачено, що підрозділ комплектується особовим складом з числа осіб рядового і начальницького складу ДКВС України відповідно до статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на конкурсній, добровільній, контрактній основах громадянами України, які мають необхідну фізичну підготовку, психологічну стійкість і здатні діяти в екстремальних умовах та ефективно виконувати завдання і функції, покладені на Підрозділ відповідно до вимог цього Положення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу, як особа рядового складу в установі виконання покарань. Доказів відношення до воєнізованого формування позивачем не надано.

Понад те, суд першої інстанції правильно зауважив, що наявність при несенні служби зброї у позивача не свідчить про його службу у воєнізованому формуванні.

Крім того, посилання апелянта на те, що при призначенні на посаду він проходив конкурсний відбір також не свідчить про відношення його служби до воєнізованого формування.

Останнім доводом апеляції є те, що суд безпідставно послався на Положення №292/5, яке регулює діяльність воєнізованих формувань, оскільки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» має власне Положення, яким і керується у своїй діяльності.

Щодо даного доводу апеляції колегія суддів вважає, що такий довід суперечить твердженням позивача про його службу у воєнізованому формуванні, оскільки установи виконання покарань і воєнізовані формування це різні підрозділи, які входять до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Тому, суд першої інстанції, пославшись на вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, правильно вирішив спірне питання та дійшов обґрунтованого висновку, що ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» правомірно встановила пільговий залік вислуги років позивача для призначення пенсії за формулою один місяць служби за сорок днів.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам наведеної норми права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» позивач не відноситься до службової особи, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 22.11.2018 року.