Справа № 743/1729/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1729/18
Провадження № 2-а/743/128/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: - секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,
- перекладача ЧАН НГОК ТІЄМ,
учасники справи: - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова

частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

ЖИЛА Л.А.,

- громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом
ІНФОРМАЦІЯ_3

до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2

про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі

іноземця відповідно до міжнародних договорів України про

реадмісію,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

27 листопада 2018 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на шість місяців з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме до 01.06.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2018 року було затримано громадянина ФАН ВАН КУ, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строк затримання іноземців в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить 6 місяців. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 1 грудня 2018 р., а на даний час неможливо ініціювати процедуру реадмісії за стандартною процедурою через відсутність співпраці відповідача та неодержання інформації з країни громадянської належності останнього, не дивлячись на те, що вони вживають активних заходів щодо його ідентифікації.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його на 28 листопада 2018 р..

В судовому засіданні:

- представник Чопського прикордонного загону ЖИЛА Л.А. позов підтримала, з підстав вказаних в ньому. Вказавши, що строк затримання закінчується 1 грудня 2018 р., а 5 грудня 2018 р. останній бажає покинути територію України;

- громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечив проти задоволення позову та вказав, що бажає особисто 5 грудня 2018 р. покинути територію України авіасполученням.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- 31 травня 2018 р. громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, в районі прикордонного знаків № НОМЕР_2 , на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки, а 1 червня 2018 р., в ППр. «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі;

- рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2018 року було затримано громадянина ФАН ВАН КУ, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строк затримання іноземців в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить 6 місяців;

- 19 червня 2018 р., громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;
- Чопським прикордонним загоном робився запит від 20.07.2018 року за № 81/1063 до Департаменту консульської служби МЗС України щодо скерування запиту стосовно реадмісії вказаного громадянина до Департаменту міжнародного співробітництва Міністерства громадської безпеки В`єтнаму;

- Чопським прикордонним загоном робились запити від 15.08.2018 р. за № 81/1224 та від 26.10.2018 р. за № 81/1722 до Надзвичайного і Повноважного Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні щодо ідентифікації громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- відповіді на вказані запити, на адресу Чопського прикордонного загону, не надходили.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Стаття 29 вказаного Закону регламентує, що:

- передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію;

- іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі Ливада проти України (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі Амюр проти Франції (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі Дугуз проти Греції (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року в м. Нью-Йорку.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до ч.1 ст.7 Угоди, для імплементації положень цієї Угоди договірні сторони протягом 180 (ста вісімдесяти) днів з дати підписання цієї Угоди укладають виконавчий протокол.

Однак виконавчий протокол до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав так і не було укладено.

Інструкція про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 р. № 158 та яка визначає порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень міжнародних договорів України, укладених між Україною та іншими державами про реадмісію (приймання-передавання) осіб, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур, на яку посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, прийнята відповідно до Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, ратифікованої Законом України від 15 січня 2008 року № 116-VI «Про ратифікацію Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб». Вона передбачає, що передавання Україною іноземців та осіб без громадянства іншій договірній державі, а також приймання від іншої договірної держави громадян України, іноземців та осіб без громадянства здійснюються відповідно до міжнародних угод України про реадмісію за стандартною або прискореною процедурою. За стандартною процедурою передавання та приймання осіб, які підлягають реадмісії, здійснюються територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС. У разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, у встановленому законодавством порядку.

Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 р. регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Оцінка суду.

Вказане в сукупності свідчить, що відсутні правові підстави для задоволення позову та продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення передачі останнього відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, виходячи:

- з того, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був прийнятий Україною відповідно до Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб та не має законних підстав для перебувати на території України;

- з того, що останній, як затриманий в установленому порядку, підлягає тимчасовому розміщенню в ПТПІ до вирішення питання щодо його реадмісії;

- з того, що виконавчий протокол до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав так і не було укладено, що вказує на невизначеність сторонами цієї Угоди конкретного механізму її реалізації та унеможливлює застосування в даному випадку процедури реадмісії до відповідача;

- з того, що до спірних правовідносин не застосовується Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним Наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 р.;

- з того, що відповідач затриманий саме з метою забезпечення передачі його відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а не з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а відтак дії або бездіяльність уповноважених осіб щодо його ідентифікації не має правового значення для справи;

- з того, що за стандартною процедурою передавання та приймання осіб, які підлягають реадмісії, здійснюються територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС, а не органами ДПС України.

Керуючись ст.ст. 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 290 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Чопського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та
підписано 28 листопада 2018 року.