Справа № 810/3982/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3982/17 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

за участю:

представника відповідача Хітька В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегиня» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач , Товариство з обмеженою відповідальністю «Берегиня», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 14.08.2017 як таке, що винесено з порушенням вимог Податкового кодексу України, оскільки податкові зобов'язання були сплачені Товариством у визначені законом терміни.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт наполягає, що позивачем пропущено граничний термін сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому той зазначено, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи представник позивача до суду не прибув, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 31.07.2017 податковим органом проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої складено акт № 2380/12-02/13723125.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання за березень 2016 року та жовтень 2015 року, чим порушено вимоги п. 203.2 ст. 203, п. 57.1 ст. 57 ПК України.

На підставі встановлених порушень податковим органом винесено спірне податкове повідомлення-рішення № від 14.08.2017 та визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 39 825,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписи п. 49.1, абз. 1 п. 49.2 ст. 49 ПК України визначають, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу, подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

З урахуванням наведених положень, останнім днем сплати узгодженого грошового зобов'язання за жовтень 2015 року є 30.11.2015, за березень 2016 року - 30.04.2016.

Як установлено судом, податковим органом нараховано грошове зобов'язання щодо несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по деклараціям за березень 2016 року та за жовтень 2015 року.

При цьому, контролюючий орган наголошує, що граничний строк сплати сплив 16.03.2016 та 16.10.2015 відповідно. Аналогічні обґрунтування містить у собі акт перевірки №2380/12-02/13723125.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що податкова декларація з ПДВ за жовтень 2015 року була подана 16.11.2015, що підтверджується квитанцією №2. Відповідно до платіжних доручень №3158, 3241, 3307 податкове зобов'язання сплачено 02.11.2016, 18.11.2016, 30.11.2016 відповідно.

Податкова декларація з ПДВ за березень 2016 року була подана 18.04.2016, що підтверджується квитанцією №2. Відповідно до платіжного доручення №612 податкове зобов'язання сплачено 25.04.2016.

Таким чином, позивачем дотримано положення ст. 203.1 ПК України щодо термінів сплати грошових зобов'язань.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена 26.11.2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк