Справа № 804/3678/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2018 року Справа № 804/3678/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро, -
21 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 р. у справі № 804/3678/18 провадження було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
25.04.2018 року о 14:20 год. на автошляху міжнародного призначення МОЗ Київ - Харків - Довжанський було здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля БАР НОМЕР_3, причіп БІЛЕСЬ НОМЕР_1, що підтверджується чеком про габаритно-ваговий контроль та довідкою №0023226 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, за результатами якого було складено акт №0010226 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.04.2018 року.
Так, відповідно до Акту №0010226 від 25.04.2018 року, автомобіль БАБ державний номер НОМЕР_3 з причепом FLIEGL державний номер НОМЕР_1 під час здійснення перевезення допустив перевищення нормативно вагових параметрів, а саме: в п.8 акту зазначено про повну масу (нормативну) 40 т., фактичну - 24,2 т, а згідно п.10 осьові навантаження зазначено про фактичне навантаження на ось 11,4, замість нормативно допустимого - 8 т.
На підставі цього акту було складено Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 року, яким встановлено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 178,2 евро.
Позивач зазначає, що в акті №0010226 від 25.04.2018 року суб'єктом, що перевіряється є ОСОБА_1, водієм транспортного засобу є ОСОБА_2, маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування - м. Дніпро - м, Харків.
При цьому, позивач зазначає, що в даному випадку ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником, в розумінні абз.18 ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому до неї не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції визначені ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також відповідно до ст. 61 Конституції України щодо індивідуальної відповідальності вона не зобов'язана сплачувати плату за проїз; великовагових та/або великогабаритного транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
На підставі зазначеного вище, та з урахуванням відповідних норм чинного законодавства України, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро.
В судове засідання, призначене на 30.07.2018 р. з'явились всі сторони у справі. Позивач до зали судового засідання не з'явився, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро складений Управлінням Укртранспезбеки у Харківській області після проходження габаритно-вагового контролю співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, якими було встановлено, що навантаження на здвоєну ось перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: 18,15 т замість встановлених 16 т.
Зважаючи на зазначене, та враховуючи, що законодавчо-встановлена похибка становить 2 %, відповідач зазначає, що транспортний засіб необхідно вважати невеликоваговим лише при навантаженні на строєну ось 16,32 т.
На підставі вищезазначеного, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області на законних підставах було віднесено транспортний засіб позивача до великовагових, та складено Довідку № 0023226 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 25.04.2018, Акт № 0010226 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.04.2018 та оскаржуваний розрахунок плати за поїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів до акту № 0010226 від 25.04.2018 р.
З урахуванням зазначеного вище, та зважаючи на відповідні норми чинного законодавства, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред'явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача, так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 30.07.2018 року.
При цьому, суд зазначає, що 30.07.2018 р. позивачем було подано клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, із зазначенням про підтримання позовних вимог у повному обсязі.
30.07.2018 р. повноважний представником відповідача було також подано клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF XF95.430 загальний бортовий, державний номер НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, а також власником причепу FLIEGL ZPS180 загальний причіп, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6.
Відповідно до актів приймання-передачі від 07.02.2017 року та 17.11.2017 року ОСОБА_1 передала об'єкти оренди, визначені договором від 07.02.2017 р. п.1.2, а ТОВ «ТТК «Блохін Транс» прийняв транспортні засоби, серед яких: DAF XF95.430 загальний бортовий, державний номер НОМЕР_3 та FLIEGL ZPS 180 загальний причіп, державний номер НОМЕР_1.
23.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТК «Блохін Транс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір піднайму (суборенди) транспортних засобів від 23.02.2017 р. №2302 в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «ТТК «Блохін Транс» передає, а ФОП ОСОБА_3 приймає в строкове платне користування транспортні засоби, визначені у п.1.2 даного договору.
В матеріалах справи містяться відомості, що 17.11.2017 року було укладено додаткову угоду №1 Договору піднайму (суборенди) транспортних засобів від 23.02.2017 р. №2302.
Відповідно до актів приймання-передачі від 23.02.2017 року та від 17.11.2017 року ТОВ «ТТК «Блохін Транс» передав об'єкти оренди, а ФОП ОСОБА_3 прийняв наступні транспортні засоби DAF XF95.430 загальний бортовий, державний номер НОМЕР_3 та FLIEGL ZPS 180 загальний причіп, державний номер НОМЕР_1.
25.04.2018 р. відповідними контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, у пункті габаритно-вагового контролю на 471 км а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський» проведено зважування транспортного засобу марки DAF модель XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_3, що належать ОСОБА_1, що підтверджується чек № 381 від 25.04.2018.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що після проходження габаритно-вагового контролю співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було встановлено, що навантаження на здвоєну ось перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: 18,15 т замість встановлених 16 т.
Враховуючи зазначене вище, та те, що законодавчо встановлена похибка становить 2 %, то транспортний засіб вважається невеликоваговим лише при навантаженні на строєну ось 16,32 т.
На підставі вищезазначеного, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було віднесено транспортний засіб ОСОБА_1 до великовагових.
Так, уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області складено довідку № 0023226 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 25.04.2018 р. акт № 0010226 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.04.2018 р., та оскаржуваний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів до акту № 0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови КМУ № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.
Розпорядженням КМУ № 1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:
- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку;
- виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Відповідно до п. 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.
Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).
Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття «габаритно-ваговий контроль» - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття «великовагові та великогабаритні транспортні засоби» - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Пунктом 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до п. 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
П= (Рзм + Рнв +Рг) х В х К, де
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду;
Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду;
В - відстань перевезення, км.
Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.
Пунктом 311 Порядку № 879 визначено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення хоча б одного вагового або габаритного параметру (К): до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.
Відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Відповідно до п. 27 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.
Згідно абз. 1 п. 28 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Відповідно до ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до ст.2 ЗУ «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезення, порядов використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов'язковими для власників транспорту.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) обов'язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, підставою для формування оскаржуваного розрахунку стало наступне.
Транспортний засіб DAF XF95.430 загальний бортовий, державний номер НОМЕР_3, рухався за маршрутом: м.Дніпро - м.Харків. Повна маса, тонн: нормативно допустима - 40 т; фактична - 24,2 т. Відстані між осями: 4.6, 1.4 метрів. Осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме - 11, 8, 8; фактичне: 6.05, 11.4, 6.75.
Суд зазначає, що надана водієм транспортного засобу - ОСОБА_2, під час рейдової перевірки була товарно-транспортна накладна від 25.04.2018 Р. №ДМ3639, яка складена з урахуванням наступних відомостей, зазначених у ній: автомобіль:НОМЕР_3; причіп/напівпричіп НОМЕР_1 рухався за маршрутом: : м.Дніпро - м.Харків.
При цьому, з урахуванням зазначених вище невідповідностей габаритним параметрам, відповідачем сформовано Розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів від 25.04.2018 р., до акту №0010226 від 25.04.2018 р., який Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області було сформовано відповідно до формули за наступними параметрами, а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К (п. 31-1) де: Рзм - 0 (загальна маса транспортного засобу перевищує нормативно-встановлену); Рнв - 0,27 (перевищення навантаження на здвоєну вісь склало 8150кг); Рнв -0,27 (перевищення навантаження на здвоєну вісь - 2,15 т, що становить 13,44 %); Рг - 0 (габарити не перевищують нормативно-встановлені); В - відстань 220 км; К - у потрійному розмірі, (перевищення від 10 до 40 відсотків).; П = 0,27 + 220 * 5 = 178,2 Євро.
Надаючи оцінку доводам позивача стосовно того, що в даному випадку ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником, та посилання останньої на той факт, що відповідно до актів приймання-передачі як від 07.02.2017 р., так і від 17.11.2017 року транспортні засоби, серед яких: DAF XF95.430 загальний бортовий, державний номер НОМЕР_3 та FLIEGL ZPS180 загальний причіп, державний номер НОМЕР_1 передані ТОВ «ТТК «Блохін Транс», суд зазначає наступне.
Водієм - транспортного засобу: НОМЕР_3; причіп/напівпричіп НОМЕР_1 - ОСОБА_2, під час рейдової перевірки не було надано інспектуючим особам договорів оренди та суборенди.
При цьому, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що водієм - ОСОБА_2 не було зазначено жодного зауваження з того приводу, що у всіх складених співробітниками документах позивач - ОСОБА_1 зазначена як автоперевізник.
Так, позивачем будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73 - 76 КАС України не було доведено факту надання водієм - ОСОБА_2 представникам відповідача доказів щодо спростування того факту, що ОСОБА_1 не є автоперевізником, у відповідності до товарно-транспортної накладної від 25.04.2018 Р. №ДМ3639.
Суд також зазначає, що навантаження на здвоєну ось перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: 18,15 т. замість законодавчо встановлених 16 т.
При цьому, суд зазначає, що законодавчо-встановлена похибка становить 2 %.
Відтак, транспортний засіб вважається невеликоваговим лише при навантаженні на строєну ось 16,32 т.
На підставі зазначеного вище, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області було віднесено транспортний засіб ОСОБА_1 до великовагових, та складено довідку № 0023226 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 25.04.2018, акт № 0010226 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.04.2018 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів до акту № 0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів
Розрахунок плати за проїзд до зазначеного вище акту № 0010226 від 25.04.2018 р. Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області було сформовано відповідно до формули за наступними параметрами, а саме:
П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К (п. 31-1) де:
Рзм - 0 (загальна маса транспортного засобу не перевищує нормативно-встановлені вимоги);
Рнв - 0,27 (перевищення на здвоєну ось - 2,15 т, що становить 13,44%);
Рг - 0 (габарити не перевищують нормативно-встановлені);
В - відстань 220 км;
К -- у потрійному розмірі, (перевищення від 10 до 40 відсотків).
П= 0,27 * 220 * 3 = 178,2 Євро.
При цьому, суд зазначає, що відстань покладена в розрахунок була застосована відповідно до інтернет-ресурсу della.com.ua згідно даних, наведений у товарно-транспортній накладній, яка була надана перевіряючим особам водієм транспортного засобу.
В товаро-транспортній накладній, пункт навантаження зазначено м. Дніпро, пункт розвантаження - м. Харків.
Суд також зазначає, що водій під час перевірки не надавав інспектуючим особам Управління Укртрансбезпеки у Харківській області відповідних договорів оренди та суборенди. При цьому, останнім було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 267126, видане на ім'я ОСОБА_1.
На підставі зазначеного вище, та враховуючи норми чинного законодавства України, суд зазначає, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з власників транспортних засобів власниками, а саме з ОСОБА_1.
Відтак, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро, є прийнятим відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваного розрахунку, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 704,00 грн. (сімсот чотири грн., 00 коп.).
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010226 від 25.04.2018 р. про перевищення транспортними засобами нормативних вагових/габаритних параметрів на загальну суму 178,2 євро - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова