Справа № 804/4571/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 р. Справа № 804/4571/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідача-1 відділу Держгеокадастру у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача-1 відділу Держгеокадастру у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_3, в якому із врахуванням змін до позовної заяви просить:
В судове засідання 11.12.2017 року позивач не зявився, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач-1 - відділ Держгеокадастру у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду заперечення (т.1 а.с.56-59), які залучені до матеріалів справи та в яких відповідач пояснив, що оскільки позивачем було пропущено строки реєстрації земельної ділянки та земельна ділянка знаходилась у державній власності, державним реєстратором було правомірно внесено зміни до Державного земельного кадастру від 13.05.2017 року.
Відповідач-2 - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надав до суду письмові заперечення (т.1 а.с.112-114), в яких просив відмовити у задоволенні позову з підстав того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області не було порушено вимог чинного законодавства щодо розгляду клопотань позивача та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та прийняття рішення про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3
Третя особа ОСОБА_3 не погодився з позовними вимогами, надав до суду заперечення на адміністративний позов, зазначивши, що при оформленні проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, відповідач-1 діяв на підставі чинного законодавства та у межах наданих йому повноважень.
11 грудня 2017 року у судовому засіданні судом поставлено на розгляд питання про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, проти якого представники сторін не заперечували.
З огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
15 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка находиться на території Микільської сільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації відповідно до норм статей 118, 121 Земельного кодексу України.
ОСОБА_5 Наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області від 11.09.2015 року за №4-142/27-15-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Микільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області орієнтованою площею 2,0 га із цільовим призначенням (01.03) - для ведення особистого селянського господарства.
Відділом Держземагенства у Солонянському районі у Дніпропетровської області було надано довідку (інформацію про ґрунтовий покрив земельної ділянки) за № 1182 від 09.09.2015 року, в якій зазначено, що за даними матеріалів коригування крупно масштабного обстеження ґрунтів 1990 року колгоспу «Рассвет» Солонянського району Дніпропетровської області ґрунтовий покров земельної ділянки, площею 2,0 га представлений чорноземами звичайними слабо змитими, важкосуслинковими (шифр агровиробничої групи - 65е). Відповідно до Переліку особливо цінних груп ґрунтів, затвердженого Наказом Держкомзему України № 245 від 06.10.2003 року, вищезазначені ґрунти агровиробничої групи ґрунтів 65е провінції Степова Правобережна не відносяться до особливо цінних груп ґрунтів.
За результатами розгляду проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Агровектор Плюс», відділом Держгеокадастру у Солонянському районі у Дніпропетровської області надано Висновок № 231 від 13.11.2015 року, за яким Відділ погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Микільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768 III (далі ЗК України).
ОСОБА_5 абзацу першого частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини 3 статті 116 ЗК України).
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства- не більше 2,0 гектара.
В силу приписів частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
У відповідності до частини 4 статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Пунктом 4.10 Положення про відділ у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.02.2017 року №23, закріплено, що відповідно до покладених на нього завдань відділ здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень їх у використанні; вносить до Державного земельного кадастру відомості (зміни до них) про об'єкти Державного земельного кадастру (крім відомостей (змін до них) про землі в межах державного кордону.
Отже, органом, уповноваженим державою здійснювати функції, передбачені частиною 4 статті 122 ЗК України, є відділ у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, який є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держгеокадастру України.
Частиною 3 статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.09.2015 року за № 4-142/27-15- СГ позивачу за його клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту було розроблено та у відповідності до пункту 3.1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-142/27-15-СГ від 11.09.2015 року надано на погодження до Відділу Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області.
Відділом Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області розглянуто 13.11.2015 року проект та надано відповідний Висновок № 231 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Микільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області.
Як зазначає позивач у позові, він звернувся із заявою від 18.11.2015 року про затвердження документації щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка розташована на території Микільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області, проте доказів такого звернення надано не було, а судом самостійно не встановлено.
Відповідно до частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 року (надалі Закон № 3613-VI), державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 не надав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для проведення державної експертизи землевпорядної документації у встановлений законодавством термін, висновок державної експертизи землевпорядної документації відсутній у матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Частиною 1 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
У відповідності до частини 3 та 4 статті 79-1 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
ОСОБА_5 з частиною 5 статті 26 Закону № 3613-VI, державний кадастровий реєстратор, який здійснює ведення Поземельної книги, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей.
13 травня 2017 року до Відповідача-1 наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-8329/15-16 -СГ від 29.11.2016 року, внесено зміни до наказу №4-785/15-16-СГ від 20.10.2015 року та погоджений висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 10.03.2017 року № 300/82-17, висновком держаної експертизи землевпорядної документації від 03.05.2017 року № 116.
При оформленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Микільської сільської ради було проведено державну експертизу землевпорядної документації, враховуючи те, що на земельній ділянці, яка запроектована до відведення, наявні ґрунти, які відповідно до Переліку особливо цінних груп ґрунтів, затверджений наказом Держкомзему України 06.10.2003 року № 245, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 року за № 979/8300, є особливо цінними (60-е - чорноземи звичайні мало гумусні важкосуглинковані), про що є відповідний Висновок державної експертизи землевпорядної документації від 03.05.2017 року №116.
При цьому, суд відхиляє посилання позивача на те, що в Поземельній книзі в розділі експлікації земельних угідь змінено рілля на пасовища, підпис власника/користувача ОСОБА_3, так як в проекті, який надав позивач до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, була зазначена різна інформація: зокрема, документи містили відомості щодо земельної ділянки з видом угідь «рілля», а інші з видом угідь «пасовища», у звязку з чим позивачу було запропоновано визначитись із угіддями з метою затвердження документації та відведення земельної ділянки у власність з однорідним видом угідь у відповідності до норм ЗК України.
Щодо посилання позивача на те, що за заявою ОСОБА_3 відповідач повинен був у 2015 році відкрити нову поземельну книгу, присвоїти новий кадастровий номер на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру №4-786/27-15-СГ від 20.10.2015 року, яким надавався ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 16 Закону № 3613-VI, кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.
Отже, скасування кадастрового номеру можливе виключно у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки не потребує повторного присвоєння кадастрового номера земельній ділянці.
Враховуючи вищевикладене та те, що головною причиною відмови позивачу затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність була відсутність обовязкової державної експертизи землевпорядної документації, яка передбачена для особливо цінних груп ґрунтів відповідно до статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», суд доходить висновку, що відповідачі діяли в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.
ОСОБА_5 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до відповідача-1 відділу Держгеокадастру у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1