Справа № 813/800/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/803/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 813/800/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦВГ Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Гулкевич І.З.,

час ухвалення рішення - 12.06.2018 року, 10:27 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 12.06.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦВГ Україна" (далі- ТОВ "ЦВГ Україна") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 07.02.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені в Акті перевірки є помилковими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому винесене відповідачем на підставі зазначеного Акту перевірки податкове повідомлення - рішення від 07.02.2018 року № є таким, що підлягає скасуванню, як протиправне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того апелянт вказує, що судом першої інстанції не було дотримано вимог статтей 14, 31, 46, 54, 126 Податкового кодексу України та пунктів 4.1, 4.3, 11.4 Інструкції з ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, що є порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Товариством не порушено строки сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб за 1 півріччя 2016 року, оскільки ним подано уточнюючу декларацію, відповідно відповідачем не доведена правомірність прийнятого спірного податкового-повідомлення рішення від 07.02.2018 р №.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Головним управління ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ "ЦВГ Україна".

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області складено Акт № 1266/13.01-12,25/32739068 від 19.09.2017 року.

Згідно висновків вказаного акту перевірки, встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України на підставі затримки сплати узгодженого грошового зобов'язання на 3 дні згідно декларації за 1 півріччя 2016 р.

На підставі висновків вказаного Акту перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення - рішення № від 07.02.2018 року, яким ТОВ "ЦВГ Україна" зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 відсотків в розмірі 56 288,68 грн. з податку на прибуток іноземних юридичних осіб за затримку на 3 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 56288,68 грн.

Позивач не погодився з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду за захистом своїх прав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та пояснив, що ТОВ "ЦВГ Україна" 23.07.2016 року під час подання декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року не відобразило в рядку 24 ПН суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нарахованих за попередній період, в рядку 23. В подальшому зазначена помилка була виявлена Товариством самостійно та внаслідок чого 22.08.2016 року було подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2016 року, в якій було уточнено показники рядка 24 ПН, де відображено суму податку на прибуток підприємств, в розмірі 627554 грн. та в рядку 25 зазначено суму 0, тобто суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нарахованих за результатами останнього звітного (податкового періоду) тобто за 2 квартали. 24.10.2016 р ТОВ "ЦВГ Україна" було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 3 квартал 2016 року, у якій у рядку 24 ПН також зазначено суму 627554 грн, як суму податку, утриманого з доходів нерезидента за результатами попереднього звітного періоду поточного року (1 півріччя 2016 р). Аналогічна сума 627557 грн була зазначена і додатку ПН до декларації за вказаний період. Отже, з наведених декларацій вбачається, що у 2 кварталі 2016 р ТОВ "ЦВГ Україна" не здійснювало виплат доходів нерезиденту, а сума 627557 грн була зазначена у рядку 24 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2016 р помилково, і вказана помилка була самостійно виправлена платником податків уточнюючою декларацією за цей період.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.07.2016 року ТОВ "ЦВГ Україна" подано до контролюючого органу податкову декларацію за 1 півріччя 2016 року.

22.08.2016 року ТОВ "ЦВГ Україна" подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2016 року, в якій було уточнено показники рядка 24 ПН, де відображено суму податку на прибуток підприємств в розмірі 627554 грн.

Пунктом 126.1. ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених вказаним Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз зазначеної норми дозволяє здійснити висновок про те, що об'єктом застосування штрафу є несвоєчасно сплачена сума узгодженого грошового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу було відомо про подання 22 серпня 2016 року підприємством позивача уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2016 року, а відтак, об'єкт застосування штрафу в межах спірних правовідносин відсутній.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, зазначив перелік норм Податкового кодексу України та Інструкції з ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, однак жодним чином не обгрунтовує у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права судом першої інстанції, а лише зазначив що це являється порушенням норм процесуального права, що не знайшло свого підтвердження під час перегляду справу у апеляційному провадженні.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2018 року не ґрунтується на нормах права, а тому правомірно скасоване судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 813/800/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 28.11.2018 року