Справа № 819/1221/15-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/599/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Дерех Н.В. м. Тернопіль, повний текст постанови складено 06 липня 2015 року) у справі №819/1221/15-а за адміністративним позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2015 року Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_1 в якому просила прийняти рішення про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 73411,70 грн. по платежу податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на р/р 0002, код одержувача 37977726, МФО 838012, код бюджетної класифікації НОМЕР_1.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 ( вул. АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області податковий борг в сумі 73411 (сімдесят три тисячі чотириста одинадцять) грн. 70 коп., шляхом перерахування на р/р 0002, код одержувача 37977726, МФО 838012, код бюджетної класифікації НОМЕР_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що зроблені висновки суду першої інстанції не відповідають нормам Податкового кодексу України та положенням та суперечать ст. 75, 76, ст. 242, п. 1 ч. 1 ст. 246 КАС України, а саме суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову погодився із доводами Тернопільської ОДПІ про те, що сума нарахованого податку (ПДФО) у розмірі 55428,38 грн. (основний платіж податку) розраховано ОДПІ вірно. Водночас суд першої інстанції не перевіряв чи відповідає закону зроблене ОДПІ нарахування. Достовірними є доказами, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки в матеріалах справи нема доказів, що саме входить до складу суми анульованого кредиту, неможливо достовірно встановити, що сума 327398,72 грн. - анульована Універсал банком є виключно тілом кредиту на яке може бути нарахований ПДФО. Таким чином суд порушив ст. 75 КАС та ст. 6 КАС та не виконав покладеного на адміністративні суди обов'язку ч. 1 ст. 2 КАС України.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 на податковому обліку в Тернопільській ОДПІ перебуває з 29.06.2005 року.

Відповідно до статті 67 Конституції України та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом.

Пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Виконанням податкового обов'язку згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В пункті 57.3 статті 57 Податкового кодексу України зазначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, згідно з підпунктом 14.1.175пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визнається податковим боргом.

Згідно довідки про наявність податкового боргу станом на 15.04.2015 року за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 73411грн. 70 коп. по платежу податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування ( основний платіж - 55428,38 грн., штрафні санкції - 14027,10 грн., пеня - 3956,22 грн. ).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заборгованість по платежу податок на доходи фізичних осіб, що за результатами річного декларування виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов'язання згідно податкового повідомлення - рішення № від 08.12.2014 року винесеного на підставі Акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2012 року №8027/19-18-17-01/НОМЕР_2 від 22.10.2014 року.

Перевіркою встановлено, що позивач декларацію про майновий стан та отримані доходи за 2013 року в Тернопільську ОДПІ не подав. Суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником податку ОСОБА_1 за 2013 рік, проведеною перевіркою у зв'язку з не подачею декларації позивачем визначається контролюючим органом на підставі бази даних Тернопільської ОДПІ та отриманої відповіді на запит Тернопільської ОДПІ від ПАТ «Універсал банк» від 02.06.2014 року №1624ГО. Згідно отриманої відповіді від ПАТ «Універсал банк» - борг фізичної особи ОСОБА_1, перед ПАТ «Універсал банк» анульовано 10.06.2013 року, згідно акту про припинення зобов'язань за кредитним договором від 17.03.2008 року. Відповідно до абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України ( надалі - ПК України) до складу місячного (річного) оподаткованого доходу включається дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Також судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Універсал банк» відобразив суму анульованого боргу в сумі 327398,72 грн. в Податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (далі 1-ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме звітності за II квартал 2013 року з ознакою доходу « 126»-додаткове благо. На виконання абз. «д» п.п.164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України ПАТ «Універсал банк» з громадянином ОСОБА_1 10.06.2013 року укладено акт про припинення зобов'язань за договором від 17.03.2008 року згідно якого борг гр. ОСОБА_1 вважається погашеним повністю, шляхом прощення Кредитором такої заборгованості.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15% бази оподаткування, а в разі коли база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (1073 грн. станом на 01.01.2012 року) до суми такого перевищення застосовується ставка 17 %.

Відповідачем встановлено порушення податкового законодавства:

- неподання податкової Декларації про майновий стан і доходи одержані в 2013р. до Тернопільської ОДПІ (термін подачі до 09.02.2014р.) чим порушено вимоги п.п.49.18.5 п.49.18 ст.48 п.п. «в» п. 176.1 ст.176,п. 177.11, п. 179.1 ст.179 ПК України.

- неперерахування до бюджету до 20.02.2014 року податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013 році в сумі - 55428,38 грн. чим порушено п.57.1 ст.57, абз. «д» п.п.164.2.17, п.162.2 ст164, п.176.1 ст.176 п.177.11, ст.177 ПК України.

Відповідачу виставлялась податкова вимоги №1954-23 від 14.02.2015р., з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

З довідки Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області №23812/7/10-16/851 від 02.07.2015 року видно, що станом на 01.07.2015р. до податкової інспекції не надходила інформація про оскарження в адміністративному чи судовому порядку відповідачем податкового повідомлення - рішення № від 08.12.2014р.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного норми статей 95 - 99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі №819/1221/15-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
І. В. Глушко
Повний текст постанови складений 29 листопада 2018 року.