Справа № 826/6052/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 листопада 2018 року №826/6052/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., суддів: Кузьменка В.А., Мазур А.С., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група"
доДержавної фіскальної служби України
провизнання недійсною податкової консультації та зобов'язання надати нову податкову консультацію,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська фінансова група" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства доходів і зборів України про визнання недійсною податкової консультації та зобов'язання надати нову податкову консультацію.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2014 в задоволені позовних вимог приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" відмовлено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2014 змінено, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Українська фінансова група» слід вважати обставини, викладені у мотивувальній частині даного рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2015 №К/800/52409/14 касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 скасовано, справу №826/6052/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 (суддя Погрібніченко І.М.) адміністративну справу №826/6052/14 прийнято до розгляду та призначено судове засідання по справі.

У судовому засіданні 01.03.2016 судом було замінено відповідача по справі з Міністерства доходів і зборів України на Державну фіскальну службу України.

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" мотивовано тим, що податкова консультація контролюючого органу від 04.04.2014 суперечить нормам Податкового кодексу України, крім того, при винесенні спірної консультації відповідач не витребував від позивача будь-яких додаткових даних та фактично визнав достатньою наявну в запиті інформацію для прийняття категоричних висновків.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву не надав, однак в судовому засіданні 01.03.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Через неможливість продовження розгляду справи відповідною колегією суддів, визначено новий склад колегії суддів.

Так, відповідно до Розпорядження від 24.03.2017 №864, у зв'язку з припиненням повноважень судді Погрібніченка І.М., щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа №826/6052/14 і не була розглянута, справу передано для повторного автоматичного розподілу справ між суддями. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №826/6052/14 передано судді Літвіновій А.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2017 адміністративну справу №826/6052/14 прийнято до провадження, визначено, що справа буде розглядатись у складі колегії суддів під головуванням судді Літвінової А.В. та призначено судове засідання по справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження.

На підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п'ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська фінансова група" 12.03.2014 звернулось до Міністерства доходів і зборів України із запитом №519-08 щодо надання податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства при виконанні рішень загальних зборів акціонерів про зменшення статутного капіталу шляхом зменшення номінальної вартості акцій та виплату акціонерам - фізичним особам різниці між старою та новою номінальною вартістю акцій.

Предметом даного запиту були наступні питання:

- за яким кодом ознаки доходу потрібно відображати зазначену виплату в формі №1 ДФ?

- чи потрібно акціонерному товариству утримувати податок на доходи фізичних осіб із зазначенням виплати?

Податкова консультація на запит позивача була надана контролюючим органом 04.04.2014 №6034/6/99-99-17-03-03-15.

Як вбачається з податкової консультації, Міністерство доходів і зборів України, керуючись статтею 52 Податкового кодексу України, в межах компетенції розглянуло лист приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" від 12.03.2014 №519-08 щодо оподаткування доходу, отриманого внаслідок зменшення статутного капіталу акціонерного товариства, та повідомляє, що лист не містить достатньої інформації для надання більш детальної відповіді по суті.

Відповідачем зазначено, що стосовно питань, порушених у зверненні, неможливо надати конкретну відповідь по суті, оскільки кожний випадок, який виник у платника податку, слід розглядати з урахуванням документів, що стосуються окремої справи. Крім того, лист не містить інформації щодо обставин та в який спосіб платник податку отримав дохід від товариства.

Щодо відображення доходів, отриманих платником у вигляді додаткового блага, контролюючим органом зазначено, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49 затверджено форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

Згідно з додатком до зазначеного порядку сума коштів, отриманих платником податку як додаткове благо відповідно підпункту 164.2.17 пункту 1 статті 164 Податкового кодексу України, відображається у формі №1ДФ з ознакою доходів "126".

Позивач, вважаючи, що податкова консультація від 04.04.2014 №6034/6/99-99-17-03-03-15 суперечить нормам чинного законодавства України та змісту податку на доходи фізичних осіб, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Пунктом 191.1.28 статті 191 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи надають консультації відповідно до цього Кодексу, законодавства з питань сплати єдиного внеску та інформаційно-довідкові послуги з питань оподаткування й іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 52.5 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України).

З аналізу наведених норм слідує, що податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, який містить правову позицію контролюючого органу щодо застосування конкретних норм податкового законодавства, та може бути оскаржена платником податків у судовому порядку.

Так, суд зазначає, що отримання позивачем індивідуальної податкової консультації, зміст якої відповідає нормам діючого законодавства, є юридичним фактом, що є підставою для звільнення від відповідальності платника податку, який діяв у відповідності до наданих такою консультацією роз'яснень з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

Зазначена позиція висловлена також Верховним Судом в постанові від 20.02.2018 по справі №813/2617/15.

Відтак, щодо змісту податкової консультації від 04.04.2014 за №6034/6/99-99-17-03-03-15 та її відповідності приписам податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Як вбачається із запиту приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" від 12.03.2014 №519-0, позивач просив контролюючий орган надати податкову консультацію з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства у випадку зменшення номінальної вартості акцій саме в результаті зменшення розміру статутного капіталу.

Так, згідно з пунктом 7 розділу І Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 31.07.2012 №1073, при зменшенні статутного капіталу товариства шляхом зменшення номінальної вартості акцій або шляхом анулювання раніше викуплених товариством акцій та зменшення їх загальної кількості здійснюється реєстрація випуску акцій, звіт про результати розміщення акцій до реєструвального органу для реєстрації не подається.

При цьому, Порядком здійснення консолідації та дроблення акцій акціонерного товариства, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 06.03.2012 №371 (надалі Порядок №371) врегульовано здійснення консолідації та дроблення акцій акціонерного товариства (далі - товариство), встановлено послідовність дій товариства при консолідації та дробленні акцій, порядок реєстрації випуску акцій при їх консолідації та дробленні, документи, що подаються для реєстрації випуску акцій, і вимоги щодо їх оформлення.

Пунктом 2 Порядку №371 визначено, що деномінація акцій - це зміна номінальної вартості всіх розміщених товариством акцій шляхом їх консолідації або дроблення.

Деномінація акцій не повинна призводити до зміни розміру статутного капіталу товариства (пункт 3 Порядку №371).

В свою чергу, консолідація акцій - зменшення загальної кількості всіх розміщених товариством акцій з одночасним пропорційним збільшенням їх номінальної вартості, внаслідок чого дві або більше акцій конвертуються в одну нову акцію того самого типу і класу.

Тобто, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством, а саме Порядком №1073 та Порядком №371 було визначено єдиний порядок зменшення номінальної вартості акцій при зменшенні розміру статутного капіталу, який не може бути пов'язаний із проведенням деномінації акцій, оскільки, відповідно до діючих норм, деномінація акцій не повинна призводити до зміни розміру статутного капіталу товариства.

При цьому, консолідація акцій, на яку посилається контролюючий орган в оскаржуваній консультації, передбачає не зменшення номінальної вартості акцій, а збільшення.

Наведене вище спростовує посилання відповідача в тексті податкової консультації на неможливість надання конкретної відповідь по суті запиту через множинність варіантів випадку, який виник у платника податку, оскільки зменшити номінальну вартість при зменшенні розміру статуту можливо тільки в один спосіб - в Порядку №1073.

Крім того, суд зазначає, що віднесення контролюючим органом до оподатковуваного доходу суми отриманої платником податку різниці номінальної вартості акцій суперечить нормам пункту 164.2 статті 164, підпунктам 170.2.1 - 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, якими визначено, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат, а до складу оподатковуваного доходу платника податку включається загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами, здійснених протягом звітного року, лише у тому випадку, якщо він має позитивне значення (із врахуванням суми отриманої платником податку різниці номінальної вартості акцій).

Відповідно до норм Податкового кодексу України, у складі оподатковуваного доходу платника податку за операціями з акціями оподатковується лише загальний фінансовий результат, а не складова розрахунку цього фінансового результату у вигляді отриманої платником податку різниці номінальної вартості акцій (підпункт 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу).

Щодо покладання на емітента обов 'язку з утримання податку на доходи фізичних осіб із суми нарахованої (виплаченої) різниці номінальної вартості акцій, суд зазначає, що згідно з нормами Податкового кодексу України, емітент не веде облік загального фінансового результату платника податку на доходи фізичних осіб за операціями з його акціями. Такий облік ведеться самостійно платником податку та професійним торговцем цінними паперами, у разі здійснення операцій з використанням його послуг (підпункти 170.2.1 - 170.2.6, підпунктом 170.2.9 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу).

Таким чином, наведене вище спростовує викладені відповідачем твердження у податковій консультації від 04.04.2014.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем в межах судового розгляду адміністративної справи не було надано змістовних пояснень по суті спірних правовідносин на підтвердження правомірності оскаржуваної придаткової консультації від 04.04.2014 №6034/6/99-99-17-03-03-15. Письмові заперечення на позовну заяву та на наступні письмові пояснення приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" від контролюючого органу не надходили.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, зазначаючи про недостатність інформації щодо обставин, з приводу яких позивач звернувся за роз'ясненням, не витребував від позивача додаткової інформації, достатньої для надання обґрунтованої та змістовної податкової консультації, що дає підстави вважати, що оскаржуване рішення було прийнято контролюючим органом без з'ясування всіх обставин та належного дослідження норм податкового законодавства.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною та скасувати податкову консультацію Міністерства доходів і зборів України від 04.04.2014 №6034/6/99-99-17-03-03-15.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України надати приватному акціонерному товариству "Українська фінансова група" нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська Площа, будинок 8, ) на користь приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 73, 08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Літвінова А.В.

Судді Кузьменко В.А.

Мазур А.С.