Справа № 480/4358/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 листопада 2018 р. Справа № 480/4358/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг м. Суми ОСОБА_2 про визнання рішень протиправним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1П.) звернувся з позовною заявою до Сумської міської ради (далі відповідач-1, Сумська МР), Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг м. Суми ОСОБА_2 (далі відповідач-2, державний реєстратор), в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Сумської міської ради від 20 червня 2018 №3607-МР "Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку по вул. Декабристів, 76 в м. Суми";

- визнати протиправним рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг м. Суми ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43038856 від 17.09.2018;

- стягнути з Сумської міської ради на користь позивача завдані збитки в сумі 2 563 196,80 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви та оцінивши наявні документи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є рішення, на підставі якого виникло право комунальної власності на нерухоме майно та рішення державного реєстратора про реєстрацію цього права, що повязані з порушенням прав позивача на згадане нерухоме майно іншою особою Сумською міською радою, за якою зареєстровано право власності державним реєстратором.

Звертаючись до адміністративного суду з указаним позовом, ОСОБА_1 виходить з того, що між ним та відповідачами відсутній спір про право на нерухоме майно, оскільки оскаржується виключно порушення суб'єктами владних повноважень порядок набуття майна у комунальну власність та здійснення державної реєстрації речового права на це майно.

Втім, суд не погоджується з позицією позивача про те, що ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто, спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас, помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних чи господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні), відповідно, зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення про набуття у комунальну власність нерухомого майна та державну реєстрацію цього права, не має публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте Сумською МР оскаржуване рішення про зарахування до комунальної власності нерухомого майна, так само, як і прийняте державним реєстратором оскаржуване рішення про реєстрацію згаданого права, стосується виникнення і реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення про набуття у власність нерухомого майна, рішення щодо державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Сумською МР, є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою (Сумською МР), за якою зареєстровано право на це саме нерухоме майно.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього прав на нерухоме майно, а саме: 986/1000 частин гуртожитку, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76, і відсутністю таких прав у Сумської МР та, як наслідок, відсутністю в останньої правомірного інтересу щодо фіксації свого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, звертаючись з позовом до адміністративного суду, ОСОБА_1 не врахував того, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме: є спором позивача та Сумської МР щодо права на спірні 986/1000 частин гуртожитку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що спір про визнання протиправним рішення щодо набуття у комунальну власність нерухомого майна та рішення про реєстрацію цього права, має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстровано право власності на теж саме нерухоме майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та за якою воно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також, варто зазначити, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права, вимоги про визнання недійсними правочину (рішення Сумської МР про зарахування у власність), на підставі якого здійснено оспорювану реєстрацію.

З вищезазначених підстав, суд доходить висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про зарахування у комунальну власність 986/1000 частин гуртожитку, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76, та рішення про державну реєстрацію цього права, безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності. Такий спір має приватноправовий характер і, з огляду на суб'єктний склад сторін спору, він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі. Одночасно, суд роз'яснює позивачу, що даній спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 248, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг м. Суми ОСОБА_2 про визнання рішень протиправними.

Роз'яснити позивачу, що розгляд його позовної заяви віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В. Воловик