Справа № 826/3448/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3448/17
УХВАЛА

29 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Бєлова Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката ОСОБА_1 про відвід судді Кузьмишиній О.М. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Центральне територіальне управління капітального будівництва, ОСОБА_3, Громадська організація "ЖК Покрова" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправними дії Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що призвели до видачі Центральному територіальну управлінню капітального будівництва офіційного документа (акта індивідуальної дії) "Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Артема, 59 у Шевченківському районі м. Києва" від 17 січня 2011 року №503/0/18/009-11, зі строком дії "до завершення будівництва", що був використаний Центральним територіальним управлінням капітального будівництва в якості вихідних даних на проектування, внаслідок чого Держархбудінспекцією України 19 квітня 2016 року виданий дозвіл №ІУ 02 на виконання будівельних робі, через невідповідність зазначеного строку дії цього документа "до завершення будівництва" чинними на момент його видачі нормам законодавства, згідно яких можливий строк дії був обмежений періодом від двох до п'яти років з моменту видачі документа; визнати офіційний документ (акта індивідуальної дії) - "Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Артема, 59 у Шевченківському районі м. Києва" від 17 січня 2011 року №503/0/18/009-11, таким, що виданий протиправно та є недійним (таким, що не підлягає використанню в якості офіційного документа) і скасувати його; визнати офіційний документ (акта індивідуальної дії) - "Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Артема, 59 у Шевченківському районі м. Києва" від 17 січня 2011 року №503/0/18/009-11, недостовірним та підробленим з підстав протиправного внесення до справжнього дійсного документа із зазначеним строком його дії "два роки" завідомо недостовірних даних стосовно строку дії, шляхом заміни тексту справжнього документа, а також з використанням печатки органу, якого не існувало на момент її використання; визнати офіційний документ (акта індивідуальної дії) - "Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Артема, 59 у Шевченківському районі м. Києва" від 17 січня 2011 року №503/0/18/009-11, нечинним (таким, що не підлягає використанню в якості офіційного документа), а саме таким, що втратив чинність після спливу двох років з дати набрання чинності Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", тобто з 12 березня 2013 року, згідно з пунктом 5 Перехідних положень зазначеного Закону; визнати офіційним документ (акта індивідуальної дії) - "Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Артема, 59 у Шевченківському районі м. Києва" від 17 січня 2011 року №503/0/18/009-11, зі строком дії "до завершення будівництва" нечинним (таким, що не підлягає використанню в якості офіційного документа) на підставі того, що на момент розгляду справи він за своїм змістом суперечить чинному законодавству у сфері містобудування через невідповідність вимогам частини п'ятої статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які пред'являються до містобудівних умов і обмежень, як до вихідних даних (зокрема, не містить гранично допустимої висотності будинку у метрах, максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки, максимально допустимої щільності населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону) та ін.), а також у зв'язку із тим, що цей документ був розроблений на підставі нормативних актів (зокрема Закону України "Про планування та забудову територій", Правил забудови м. Києва), які втратили чинність у зв'язку із прийняттям Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і які не можуть регулювати сферу містобудування після спливу перехідного періоду, зазначеного у пункті 5 Перехідних положень Закону (2 роки), визначеного для дії містобудівних умов і обмежень, виданих до набрання чинності цим Законом; визнати незаконним використання Державною архітектурно-будівельною інспекцією України офіційного документа (письмового акта індивідуальної дії) - "Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування будівництва житлового комплексу для військовослужбовців з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Артема, 59 у Шевченківському районі м. Києва" від 17 січня 2011 року №503/0/18/009-11 зі строком дії "до завершення будівництва", в якості складової частини проектної документації при видачі дозволу на виконання будівельних робіт від 19 квітня 2016 року №ІУ 02.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

27 листопада 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду електронною поштою від представника позивача - адвоката ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Кузьмишиній О.М.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року визнано необґрунтованим відвід судді Кузьмишиної О.М.

Заяву адвоката ОСОБА_1 про відвід судді Кузьмишиної О.М. за результатами визначення колегії суддів (судді-доповідача) у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, передано судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бєловій Л.В.

Розглянувши заяву про відвід, виходжу з такого.

Заявник вказує на наявність підстав для відводу судді Кузьмишиної О.М., оскільки існують обставини, які вказують на упередженості та необ'єктивність судді.

Такими підставами, на думку заявника, є порушення суддею встановлених законом гарантій адвокатської діяльності, що свідчить про упередженість судді до позивача. Наведене полягає у тому, що суддя не проінформував представника позивача адвоката ОСОБА_1 у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку про дату, місце та час розгляду справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, а порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу - статтею 40 КАС України.

Так, відповідно до статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

При цьому, статтею 39 КАС встановлено вимоги до заяви про відвід (самовідвід).

Відповідно до положень вказаної статті КАС відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов'язково має бути доведений факт необ'єктивності чи заінтересованості судді. Згідно з цією нормою, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду обґрунтованого певними об'єктивними обставинами сумніву щодо його неупередженості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини об'єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні "Газета-Центр проти України" від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться".

Також, щодо об'єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

Проте, у заяві адвоката ОСОБА_1 не наведено обставин, які б вказували на безсторонність судді або в чому полягає її упередженість чи необ'єктивність при здійсненні правосуддя у даній справі.

Враховуючи викладене, вважаю, що подана заява про відвід судді Кузьмишиної О.М. жодним чином не мотивована, зазначені заявником обставини не свідчать про необ'єктивність та упередженість судді.

Обставини, які можуть вказувати, що суддя прямо чи опосередковано зацікавлена у результаті розгляду справи не встановлено.

Відтак, вважаю відсутніми підстави для задоволення заяви представника позивача адвоката ОСОБА_1 про відвід судді Кузьмишиній О.М. у даній справі.

Відповідно до ч. 8 та ч. 12 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Керуючись ст. 38-40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката ОСОБА_1 про відвід судді Кузьмишиній О.М. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Центральне територіальне управління капітального будівництва, ОСОБА_3, Громадська організація "ЖК Покрова" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Л.В.Бєлова