Справа № 2140/1623/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1623/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (надалі - відповідач, ГУНП), в якому, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 04 червня 2018 року № 131 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 06 липня 2018 року № 149 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" в частині притягнення до ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 13 липня 2018 року № 180о/с "Про особовий склад" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію";

-поновити позивача на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції №2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП з 14 липня 2018 року;

-стягнути з ГУНП на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

-допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на службі в поліції на вказаній посаді з 14 червня 2018 року та стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць.

Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04 вересня 2018 року. В звязку з перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному підготовче засідання перепризначено на 11 жовтня 2018 року. За клопотаннями представника позивача та ініціативи суду судове засідання відкладалося на 01 та 22 листопада 2018 року. В призначений день позивач і представники сторін в судове засідання зявилися, проведено та закрито підготовче провадження, розглянуто справу по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірними наказами ГУНП відповідача було притягнено до дисциплінарної відповідності у вигляді «попередження про неповну посадову відповідність», «звільнення зі служби в поліції» та звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію". Проте, жодних порушень, що йому вміняються він не вчиняв. Наказом відповідача від 11 квітня 2018 року № 83о/с на позивача було покладено тимчасово виконання обовязків начальника ІТТ № 6. Перевірка ІТТ прокуратурою проведена 17 квітня 2018 року, тобто через шість днів перебування його на посаді. Службове розслідування по факту виявлених прокуратурою порушень проведено поверхово, не встановлено вини позивача, а прийнятий за його результатами наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді «попередження про неповну посадову відповідність» від 04 червня 2018 року № 131 є необґрунтованим.

Що стосується покарання за фактом втечі з ІТТ № 6 заарештованих Солікова та ОСОБА_5, який відбувся 26 червня 2018 року, то висновком службового розслідування встановлено, що цей факт стався з вини чергового ІТТ ОСОБА_6 Позивачу вміняється лише незадовільна організація діяльності підпорядкованого підрозділу. Однак, відповідно до висновку ЛКК позивач з 12 по 26 червня 2018 року перебував на лікарняному та не мав фізичної можливості організовувати роботу та керувати ІТТ. Крім того, існує суттєвий некомплект штату, що не дозволяє на належному рівні здійснювати покладені на підрозділ функції. Даний факт вказує і сам відповідач у висновку службового розслідування.

Вважає спірні накази протиправними, просить їх скасувати, поновити його на посаді та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач і його представник підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав, вказаних у наданому відзиві і пояснили, що наказом начальника ГУНП від 08 травня 2018 року № 610 призначене службове розслідування за фактом порушень в роботі ІТТ № 6, які були виявлені під час прокурорської перевірки. Висновком службового розслідування встановлена вина позивача в неналежному виконанні службових обовязків. Враховуючи те, що на момент службового розслідування позивач вже мав дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани», наказом ГНП від 04 червня 2018 року № 131 його попереджено про неповну посадову відповідність. Кожне призначення ОСОБА_1 на посаду т.в.о. начальника ІТТ № 6 відбувалося за його згодою.

26 червня 2018 року відбулася резонансна подія - втеча з ІТТ № 6 заарештованих Солихова та ОСОБА_5. Цього ж дня за фактом втечі наказом ГУНП № 835 призначено службове розслідування.

За грубе порушення службової дисципліни, що виразилося в систематичному неналежному виконанні службових обовязків, порушення вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.п. 17.4.3, 17.4.5 Інструкції про роботу ІТТ ОВС від 20 січня 2005 року № 60дск, враховуючи неодноразове притягнення до дисциплінарної відповідальності, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (наказ від 06 липня 2018 року № 149). Наказом від 13 липня 2018 року № 180о/с у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, за п. 6 ч. 1.ст. 77 Закону України Про Національну поліцію позивача звільнено зі служби.

Вищезазначене свідчить про те, що накази начальника ГУНП видані на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, виходячи з фактичних обставин, які були встановлені під час проведення службових розслідувань.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази наявні в справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що з 14 серпня 1995 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 13 липня 2018 року в органах Національної поліції України ГУНП та мав спеціальне звання підполковник поліції.

Наказом начальника ГУНП від 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектора реагування патрульної поліції № 2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП, а наказом від 11 квітня 2018 року № 83о/с на позивача тимчасово покладено обовязки за вакантною посадою начальника ізолятора тимчасового тримання № 6 ГУНП.

Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 04 червня 2018 року № 131 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, наказом від 06 липня 2018 року № 149 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом від 13 липня 2018 року № 180о/с "Про особовий склад" - звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Вважаючи видані накази протиправними позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України встановлено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі Закон № 580 -VІІІ).

За змістом пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно пункту 4 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу, РНС) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі Дисциплінарний статут), який регулював спірні правовідносини.

За визначенням статей 1, 2 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з положеннями статті 7 вказаного Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно вимог частин 1, 4, 5, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 (далі Інструкція № 230).

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІІ Інструкції № 230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити обєктивні висновки (пункт 3.3).

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи РНС, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника (пункт 3.4).

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.3 Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані, характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються, зокрема, підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення (п. 8.4 Інструкції).

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (пункт 8.7 Інструкції).

Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Інструкції № 230 слідує, що дисциплінарна відповідальність особи рядового або начальницького складу виникає у разі вчинення нею дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, службове розслідування повинно проводитися уповноваженою на те особою (особами), а висновок за його результатами - містити повне та обєктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення (або відсутність) вини порушника.

Судом встановлено, що наказом начальника ГУ НП в Херсонській області від 08 травня 2018 року № 610, відповідно до п. 2.1 Інструкції № 230, призначено службове розслідування за вказівкою Генічеської місцевої прокуратури щодо виявлення під час проведення особистого огляду утримуваних осіб та обшуку камер ІТТ № 6 ГУНП заборонених для зберігання предметів.

Службове розслідування доручено провести СОД ІТТ ГУНП ОСОБА_7 та, в порушення вимог пункту 3.4 Інструкції № 230, тимчасово виконуючому обовязки начальника ІТТ № 6 ОСОБА_1, який є зацікавлений в наслідках розслідування, оскільки розслідування стосується його безпосередньої діяльності на цій посаді.

Матеріали справи містять два висновки службового розслідування, що не передбачено положеннями Інструкції. До того ж, службові розслідування, в порушення вимог пункту 3.2 Інструкції № 230 проведені неуповноваженими особами.

Так, висновок від 14 травня 2018 року складений інспектором-черговим ІТТ № 6 ГУНП ОСОБА_8 і затверджений т.в.о. начальника ІТТ № 6 ОСОБА_1 Суд зауважує, що висновок службового розслідування містить наявність вини позивача в неналежному контролі за діями підлеглого особового складу, встановленої його підлеглим, та необхідність притягнення винного до дисциплінарної відповідальності. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше було оголошено сувора догана, інспектор-черговий ІТТ № 6 ОСОБА_8 обмежився раніше накладеним дисциплінарним стягненням на свого керівника. Даний висновок затверджено ОСОБА_1 Не надавши оцінку наведеним документам щодо сумніву в їх складенні, відповідач долучив їх до матеріалів службового розслідування і використав при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення.

Крім того, інший висновок службового розслідування за цим же фактом від 04 червня 2018 року складений старшим інспектором з ОД СОД ІТТ ГУНП ОСОБА_9 Хто і яким чином уповноважив зазначену особу проводити службове розслідування матеріали справи не містять. Не надали належних доказів з цього приводу і представники відповідача.

Вказаний висновок окрім ОСОБА_9 підписаний ОСОБА_10, участь якого в проведенні службового розслідування також є неправомірною. Уповноважений на проведення службового розслідування ОСОБА_7 фактично не проводив службове розслідування, а лише погодив його висновок, хоча відповідно до пункту 3.4. Інструкції №230, як безпосередній начальник позивача, повинен був приймати в розслідуванні обовязкову участь.

Таким чином, службове розслідування проведено з порушенням порядку його призначення та проведення, передбаченому Інструкцією № 230, внаслідок чого його висновки є протиправними і такими, що не можуть спричинити певні правові наслідки.

Що стосується зібраних матеріалів службового розслідування, за наслідками якого видано наказ від 04 червня 2018 року № 131 суд зазначає наступне.

Згідно висновку службового розслідування від 04 липня 2018 року підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало виявлення порушень в ІТТ № 6 в ході перевірки, проведеної 17 квітня 2018 року працівниками Генічеської місцевої прокуратури. Зокрема, під час особистого обшуку заарештованого ОСОБА_11 виявлені мобільний телефон та картка оператора мобільного звязку, а в камері заарештованих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виявлено та вилучено частину електричного дроту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 69 Закону України «Про Національну поліцію» у звязку зі службовою необхідністю на поліцейського, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обовязків за іншою посадою, в тому числі вакантною - за його згодою.

Як вже зазначалося, на позивача було покладено тимчасове виконання обовязків за вакантною посадою начальника ІТТ № 6 від 11 квітня 2018 року (наказ № 83о/с). Призначення відбулося за його письмовою згодою (рапорт від 28 березня 2018 року). Суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що призначення позивача здійснено всього за 6 днів до проведення прокурорської перевірки, так, як раніше він вже призначався виконувати обовязки на цій посаді.

Разом з цим, в судовому засіданні позивач пояснив, що його з червня 2017 року без його згоди призначали тимчасово виконуючим обовязки начальника ІТТ № 6: накази від 14 червня 2017 року № 151о/с та від 08 листопада 2017 року № 286о/с. При ознайомленні з наказами він зазначав, що не має бажання перебувати на даній посаді, оскільки у нього відсутня спеціальна підготовка та відповідна кваліфікація. Проте, ці доводи позивача не приймалися до уваги. Не виконувати накази керівника позивач не міг в силу ст.4 Дисциплінарного статуту щодо обовязковості та беззаперечності виконання наказів начальника.

В підтвердження цих обставин представниками відповідача не надано письмових доказів, які б підтверджували згоду позивача з наказами №№ 151о/с, 286о/с.

Крім того, відповідно до п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29 липня 1991 року № 114 призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке:

а) при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

В порушення цих вимог при призначенні позивача на нову для нього посаду тимчасово виконуючого обовязки начальника ІТТ № 6 його не було направлено на перепідготовку, не враховано відсутність досвіду керівництва спеціальною установою.

З листопада 2016 року позивач перебував на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП, атестування проходив 16 червня 2016 року за посадою заступника начальника відділу поліції, та згідно висновків атестаційної комісії займаній посаді відповідає.

Відповідно до п. 45 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться, між іншим, за службовою невідповідністю, виходячи з професійних моральних і особистих якостей.

У відзиві і судовому засіданні представниками відповідача наголошувалося, що позивач неодноразову притягувався до дисціплінарної відповідальності на посаді т.в.о. начальника ІТТ № 6. Проте, не надано жодного доказу, що підтверджував би намагання відповідача перевести позивача на нижчу посаду, чи звільнити його з цієї посади з метою не доведення до застосування крайніх заходів дисциплінарного впливу. Не надано доказів і проходження позивачем відповідної спеціальної підготовки, курсів навчання за цією посадою. Перелік наказів про покарання і невжиття керівництвом ГУНП заходів для відповідної підготовки для проходження служби за цією посадою свідчать про упереджене ставлення до позивача та, як результат, - звільнення зі служби в поліції.

Суд наголошує, що службовим розслідуванням не встановлено на яких саме осіб, відповідно до посадових обовязків, було покладено виконання особистого обшуку затриманих осіб та огляд камер, коли останній раз проводився обшук затриманих та огляд камер, не враховано, що заарештовані ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, у яких було виявлено заборонені предмети, були доставлені в ІТТ№6 16 квітня 2018 року, тобто напередодні прокурорської перевірки.

В судовому засіданні позивач пояснив, що неодноразово звертався до безпосереднього керівництва ГУНП з проханням укомплектувати підрозділ ІТТ № 6 в звязку з суттєвим некомплектом працівників. Проте, на момент проведення прокурорської перевірки та службового розслідування ситуація по заповненню вакансій не була вирішена.

Під час проведення службового розслідування було опитано всього чотири особи. З пояснень старшого інспектора-чергового ІТТ № 6 ОСОБА_14, вбачається, що з березня 2018 року він не залучався до чергування в умовах ІТТ, а здійснював конвоювання утримуваних осіб у судові засідання районних судів. Помічник чергового ІТТ № 6 ОСОБА_15 пояснив, що в період проведення перевірки Генічеською прокуратурою він був відсутній на роботі, так, як з 11 по 20 квітня 2018 року перебував на лікарняному (висновок ЛКК від 20 квітня 2018 року № 421). За результатами службового розслідування вбачається, що фактично на момент прокурорської перевірки в ІТТ працювали помічник чергового ОСОБА_6 та т.в.о. начальника ОСОБА_1, що явно недостатньо для якісного виконання посадових обовязків та належної організації роботи позивачем ІТТ № 6.

Розділом ІІІ Положення про ізолятори тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в Херсонській області, затвердженого наказом ГУНП від 29 серпня 2016 року № 871 (надалі- Положення № 871) передбачені обовязки адміністрації ІТТ. ОСОБА_7 них відсутній обовязок начальника ІТТ, або особи, що виконує його обовязки, щоденно здійснювати обшук осіб, які в них тримаються. Не містяться ці зобовязання і в функціональних обовязках начальника ІТТ № 6, підписаних позивачем.

Посилання представників відповідача на вимоги Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання від 20 січня 2005 року № 60дск суд вважає необґрунтованим, оскільки на вимоги суду така інструкція відповідачем не надана та судом не досліджувалася.

Журнал наказів про конвоювання, рапорти на імя начальника ГУНП щодо конвоювання з ІТТ № 6 до СІЗО м. Херсона, а також відсутність зауважень в цій частині посадових обовязків, свідчать про належну організацію роботи позивача на посаді.

Отже, досліджені в судовому засіданні матеріали службового розслідування не конкретизують які саме посадові обовязки були порушені позивачем, внаслідок чого в його діях (бездіяльності) відсутня вина, що виключає застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. Таким чином, спірний наказ від 04 червня 2018 року № 131 підлягає скасуванню.

Що стосується винесення наказів від 06 липня 2018 року № 149 та від 13 липня 2018 року № 180о/с суд зазначає наступне.

Наказом начальника ГУНП від 26 червня 2018 року № 835, відповідно до вимог п.2.2.1 Інструкції № 230, за фактом втечі з ІТТ № 6 ГУНП заарештованих ОСОБА_16 і ОСОБА_5 призначено службове розслідування, яке доручено провести СОД ІТТ ОСОБА_7, ВІОС УКЗ ОСОБА_17 та Херсонському управлінню ДВБ Національної поліції України ОСОБА_18 (за згодою).

Проте, в порушення вимог пункту 3.2 розділу ІІІ Інструкції № 230, службове розслідування також проведено неуповноваженими на те особами, а саме: старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП ОСОБА_19 та старшим ДВБ Національної поліції ОСОБА_20 Висновок погоджено працівниками ГУНП ОСОБА_21, ОСОБА_3 та працівником Херсонського управління ДВБ Національної поліції ОСОБА_22 Докази уповноваження вказаних осіб на проведення службового розслідування в матеріалах справи відсутні. Єдиний уповноважений на те працівник ГУНП ОСОБА_17 фактично не проводив службове розслідування, а лише погодив його висновок.

В порушення вимог пункту 3.4 Інструкції № 230 розслідування проведено без участі безпосереднього начальника позивача.

Отже, службове розслідування здійснено без дотримання процедури, передбаченої Інструкцією, та проведено неуповноваженими на те особами. Внаслідок цього його висновки є протиправними і такими, що не спричиняють відповідні правові наслідки.

Стосовно самих матеріалів розслідування та зробленого висновку за його результатами, суд зазначає наступне.

Розслідуванням встановлено, що 26 червня 2018 року до чергової частини ГУНП з Новотроїцького відділення поліції Генічеського ВП ГУНП надійшло повідомлення від помічника чергового ІТТ № 6 ОСОБА_6 про те, що з прогулянкового дворику ІТТ №6 вчинили втечу заарештовані ОСОБА_16 і ОСОБА_5 На території Херсонської області було введено в дію план «Перехват» і 27 червня 2018 року вказаних втікачів було затримано і поміщено в ІТТ № 6 ГУНП.

Відповідно до Книги розстановки нарядів ІТТ № 6 у добовий наряд по охороні затриманих і заарештованих в ІТТ 25 червня 2018 року, в порушенням вимог Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України № 60 дск, заступив лише один працівник - помічники чергового ІТТ ОСОБА_6, який прийняв чергування від помічника чергового ОСОБА_23, що також перебував на чергуванні один.

Прийнявши зміну ОСОБА_6 формально розписався в журналі про проходження інструктажу, оскільки з перебуванням т.в.о. начальника ІТТ ОСОБА_1 на лікарняному близько 10 днів, інструктажі нарядів фактично не проводилися, ставилися лише підписи про їх проходження. Після цього ОСОБА_6 було перевірено службову документацію ІТТ і, згідно плану покамерного розміщення, прийнято утриманих осіб. В подальшому о 19:30 год. 25 червня ОСОБА_6 організував виведення утримуваних в ізоляторі осіб (ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_5 та ОСОБА_16) у прогулянковий дворик. При цьому, в порушення вимог Інструкції № 60 дск, перед виведенням на прогулянку осіб ретельно не оглянув, не перевірив надійність стін, підлоги, дверей, замків, решіток, та перед поміщенням заарештованих у прогулянковий дворик, не провів їх обшук та залишив без нагляду у нічний час. Приблизно о 00:00 год. 26 червня ОСОБА_6 завів з прогулянки до камери ОСОБА_25, залишив ОСОБА_24, ОСОБА_5 і ОСОБА_16 у прогулянковому дворику до 02:00 год. без нагляду. Внаслідок цього ОСОБА_16 і ОСОБА_5, шляхом пошкодження ґратчастого металевого перекриття прогулянкового дворика, здійснили втечу з ІТТ.

Згідно до функціональних обовязків, розроблених і підписаних ОСОБА_1, він здійснює керівництво діяльністю ІТТ, готує наряди для несення служби, розставляє наявні сили та засоби, контролює виконання підлеглими поставлених завдань, щоденно проводить перевірку ІТТ з метою підтримання обладнання й технічних засобів охорони в справному стані, виявлення та вилучення заборонених для зберігання в камерах предметів та речей, своєчасного внесення пропозицій керівництву ГУНП щодо ремонту ІТТ, удосконалення звязку та сигналізації, вимагає неухильного виконання й дотримання нарядами вимог чинного законодавства України, в тому числі вимог Інструкції № 60 дск.

У звязку з неналежним виконанням позивачем своїх посадових обовязків, ігноруванням вимог Положення № 871, незадовільною організацією діяльності підпорядкованого підрозділу, відсутністю контролю за діями підлеглих, стали можливими порушення підлеглими працівниками вимог Інструкції № 60 дск у діяльності ІТТ № 6, що призвели до надзвичайної події.

За грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог вказаних документів та вимог пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» п. 1. ч. 1. ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС в висновку службового розслідування запропоновано ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Як вже зазначалося дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою РНС службової дисципліни. Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 230 службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також зясування інших обставин.

Висновок службового розслідування повинен містити суть встановленого порушення та його наслідки, докази підтвердження, або спростування вини працівника, обставини, що помякшують чи обтяжують його відповідальність, причини і умови, що сприяли порушенню, пропозиції про застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Отже, для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинна бути встановлена її вина за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обовязків.

Судом встановлено та відображено в матеріалах службового розслідування, що в період часу з 12 по 26 червня 2018 року включно ОСОБА_1 перебував на лікарняному (висновок ЛКК від 26 червня 2018 року № 199), що свідчить про фактичне невиконання ним своїх функціональних обовязків на посаді т.в.о. начальника ІТТ № 6, не перебування на службі та неможливість здійснення контролю за підлеглими працівниками в силу тимчасової непрацездатності.

Про свою хворобу позивач доповів безпосередньому керівнику ОСОБА_7, який підтвердив цей факт в своїх поясненнях, зазначивши, що ОСОБА_1, знаходячись на лікарняному, в телефонному режимі неодноразово спілкувався з підлеглими та т.в.о. начальника Новотроїцького відділення поліції ОСОБА_26 про порядок та проблемні питання, які виникали на службі. На час хвороби, виконання службових обовязків по керівництву ІТТ позивач в усній формі поклав на старшого інспектора-чергового ІТТ № 6 ОСОБА_14 Отже, перебуваючи на лікарняному, позивач намагався узгоджувати та коректувати дії підлеглих, керівництва відділення поліції, фактично виконуючого обовязки начальника ІТТ ОСОБА_14, який під час проведення службового розслідування навіть не був опитаний, а за результатами розслідування до дисциплінарної відповідальності взагалі не був притягнений.

В судовому засідання позивач пояснив, що неодноразово доповідав безпосередньому керівнику про неукомплектованість підрозділу та наголошував на труднощі в організації роботи, що виникають в звязку з цим.

У висновку службового розслідування цей факт знайшов своє підтвердження, а саме: «Зважаючи на існуючий некомплект в ІТТ ГУНП в Херсонській області в цілому…, а також те, що некомплект і ІТТ № 6 ГУНП при штатній чисельності 19 одиниць, складає 5 посад або 26,3%, з яких вакантною є посада начальника цього підрозділу, що не дає змоги на належному рівні та в повному обсязі виконувати покладні на вказаний підрозділ функцій та обовязків, виникає необхідність негайного укомплектування» (стор. 14 висновку службового розслідування).

Тільки після втечі з ІТТ № 6 заарештованих осіб, ГУНП прийшло до висновку про неможливість належного виконання функцій наявними силами ІТТ і негайне його укомплектування.

Отже, сам відповідач зазначає причини та обставини, при яких сталася втеча з ІТТ- некомплект штату ІТТ № 6, що обєктивно не є наслідком будь-яких винних дій ОСОБА_1

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві, щодо події втечі з ІТТ № 6, яка нібито «мала значний суспільний резонанс, сприяло пониженню авторитету поліції в очах суспільства», оскільки доказів цих обставин відповідачем не надано. Не зазначено про це і в матеріалах службового розслідування.

Суд зауважує, що з пятнадцяти осіб, визнаних винними за результатами службового розслідування, дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення зі служби в поліції» вжиті тільки до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 До інших працівників були застосовані більш ліберальні заходи дисциплінарного впливу.

При прийнятті спірних наказів, відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача, тривалість перебування на службі, неодноразові заохочення, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, а також відсутність зауважень за основною посадою начальника сектора реагування патрульної поліції № 2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції ГУНП.

Таким чином, висновок службового розслідування щодо грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, в судовому засіданні не підтвердився.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено з порушенням зазначених вище вимог Інструкції про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, зокрема не уповноваженими на те особами, необґрунтовано, не доведена вина позивача в скоєнні дисциплінарного проступку, за яке може бути призначено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав, передбачених Законами України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" на звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, а відтак накази відповідача від 06 липня 2018 року № 149 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та від 13 липня 2018 року № 180о/с в частині звільнення зі служби в поліції є незаконними та підлягають скасуванню.

Скасування судом спірних наказів має наслідком поновлення позивача на службі в поліції на посаді, яку він займав до звільнення з наступного дня після звільнення, тобто з 14 липня 2018 року, оскільки день звільнення є останнім днем роботи.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки ГУ Нацполіції в Херсонській області від 27 серпня 2018 року № 413, загальна сума нарахованого грошового забезпечення за останні два повні місяці роботи позивача становить 22123,02 грн., у тому числі за травень 2018 року 10372,65 грн., за червень 2018 року 11750,37 грн.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 362,67 грн. (22123,02 : 61 календарний день).

Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 14 липня 2018 року по 23 листопада 2018 року становить 132 календарних дні, а тому стягненню на його користь підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 47872,44 грн. (362,67 грн. х 132 к.д.).

Пунктами 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про необхідність звернення постанови суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 14 липня 2018 року та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10880,1 грн.

Судових витрат по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області (, вул. Лютеранська, 4 м. Херсон, 73003) від 04 червня 2018 року № 131 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" в частині притягнення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, вул. Свято-Троїцька, буд. 80, смт. Новотроїцьке, Херсонська обл.) до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 06 липня 2018 року № 149 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13 липня 2018 року № 180о/с "Про особовий склад" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 14 липня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (, вул. Лютеранська, 4 м. Херсон, 73003) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, вул. Свято-Троїцька, буд. 80, смт. Новотроїцьке, Херсонська обл.) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 47872 (сорок сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 44 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 2 Новотроїцького відділення поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 14 липня 2018 року та стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць у розмірі 10880 (десять тисяч вісімсот вісімдесят) грн.10 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (, вул. Лютеранська, 4 м. Херсон, 73003) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, вул. Свято-Троїцька, буд. 80, смт. Новотроїцьке, Херсонська обл.) за рахунок бюджетних асигнувань шляхом безспірного списання судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 листопада 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 12.3