Справа № 629/1249/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

26 листопада 2018 р. справа №629/1249/18

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар'єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо ненарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1, з 01.03.2016 року по 31.05.2017;

- зобов'язати Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити нарахування та виплату пенсії за віком, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за період з 01.03.2016 по 31.05.2017.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2018 передано адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в ОСОБА_2 ОУПФ України Харківської області, отримувала пенсію. Також позивач зазначила, що 26.06.2016 звернулася до відповідача про поновлення вплати пенсії, яку вона отримувала до квітня 2016 року. Комісією з питань призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведення проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийняла рішення відновити позивачу пенсію з 01.06.2017. Водночас, позивач зазначила, що їй виплачено заборгованість у серпні 2017 року за період з 01.06.2017 по 31.07.2017. Таким чином, нарахування пенсії за минулий період - з 01.03.2016 по 31.05.2017 не проводилося. З огляду на вказане, позивач 07.11.2017 звернулася із заявою про виплату заборгованості пенсії за вказаний період, проте отримала відмову відповідача. З вказаними обставинами позивач не погоджується, через що звернулася до суду.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - начальника ОСОБА_2 ОУПФ України Харківської області ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що 27.06.2017 позивач звернулася до Лоівського ОУПФ України Харківської області із заявою про запит пенсійної справи з м. Бахмут Донецької області та надала довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 26.06.2017 №. За результатами розгляду вказаного звернення позивача прийнято рішення відновити виплату пенсії з місяця звернення, згідно з протоколом від 12.07.2017 №24. Крім того представником відповідача повідомлено щодо спірного періоду, що згідно розпорядження Бахмутовського ОУПФ України Харківської області від 04.04.2016 припинено виплату пенсії позивачу з 01.03.2016 до з'ясування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії АІІ №033875 (а.с. 6).

На підтвердження того, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, останньою надано довідку від 26.06.2017 № (а.с.9).

27.06.2017 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 ОУПФ України Харківської області із заявою про запит її пенсійної справи з м. Бахмут Донецької області надавши довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 26.06.2017 № (а.с.64).

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Бахмутського ОУПФ України Харківської області від 04.07.2017, знято з обліку пенсійну справу позивача з 01.03.2016, у зв'язку з переїздом до іншого міста, згідно запиту від 27.06.2017 №7324/09-02-19. Водночас, у вказаному розпорядженні визначено, що пенсія сплачена по 29.02.2016 (а.с.56)

Згідно супровідного листа від 05.07.2017 № 6115/07-51, на адресу ОСОБА_2 ОУПФ України Харківської області направлена пенсійна справа позивача (а.с.58).

Комісією з питань призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведення проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 12.07.2017 прийнято рішення, оформлене протоколом №24 про відновлення позивачу виплати пенсії з місяця звернення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу виплачено заборгованість у серпні 2017 року за період з 01.06.2017 по 31.07.2017.

07.11.2017 позивач звернулася із заявою про виплату заборгованості пенсії за період з 01.03.2016 по 31.05.2017 (а.с.7).

ОСОБА_2 ОУПФ України Харківської області від 20.11.2017 №185/А-16 повідомлено, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 ОУПФ України Харківській області з 01.06.2017 та отримає пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також у вказаному листі повідомлено, що з 01.02.2015 позивач перебувала на обліку в м. Бахмут Донецької області. Відповідно до макету пенсійної справи та атестату, виплату пенсії позивачу здійснено по 28.02.2016.

Водночас у вказаному листі зазначено, що 27.06.2017 позивач звернулись до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії та надала довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 26.06.2017, термін дії якої є безстроково. Згідно з протоколом № 24 від 12.07.2017, комісія з питань призначення відновлення) та здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийняла рішення відновити виплату пенсії з 01.06.2017. Після надходження вищезазначеного протоколу засідання комісії пенсію було поновлено з 01.06.2017 та виплачено в серпні 2017 року в сумі 4698 грн.24 коп. (1566 грн. 08 коп. пенсія за серпень місяць 2017 року та 3132 грн. 16 коп. борг з 01.06.2017 року по 31.07.2017 року). Таким чином, нарахування позивачу пенсії за період з 01.03.2016 по 31.05.2017 по пенсійній справі позивача не провадилось. Водночас, у вказаному листі звернуто увагу позивача, що в жовтні 2017 року позивачем письмово надавалась відповідь щодо нарахування пенсії з дати взяття на облік, а також розяснено положення чинного пенсійного законодавства та порядок перерахунків позивачу пенсії.

Не погоджуючись з тим, що відповідачем не здійснено нарахування та виплату пенсії з 01.03.2016 по 31.05.2017, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Стосовно дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що згідно положенням ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1 ст. 122 КАС України).

Таким чином, діюче законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм законодавства вбачається, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави вважати, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 та п. 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 пенсії внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання, незалежно від факту реєстрації місця проживання /перебування.

Згідно п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати припиняються у разі: наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат, скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Порядок призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам визначено постановами Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 та від 08.06.2016 №365.

Згідно постанови №637 продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взята на облік внутрішньо переміщеної особі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 Про облік внутрішньо переміщених осіб.

Поновлення виплати пенсії внутрішню переміщеним особам проводиться на підставі особистого звернення до органів Пенсійного фонду України.

Порядок призначення (відновлення) соціальних витрат внутрішньо переміщенім особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебуванні затверджені постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016.

Суд зазначає, що 27.06.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з м. Бахмут Донецької області та надала довідку про взяття на обліку особи, переміщеної з тимчасово окупованої території Україні від 26.06.2017 №.

Відповідно до пункту 10 Пораджу №365 призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 рішення про призначення (відновлення) соціальних витрат внутрішньо переміщеним особам приймається комісіями, утвореними районними , районними у м.м. Києві і Севастополі Держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення).

Комісією з питань призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам розглянуто заяву позивача та прийнято рішення відновити виплату пенсії з місяця звернення, згідно з протоколом №24 від 12.07.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було поновлено виплату пенсії з 01.06.2017 та виплачено у серпні 2017 року пенсію у відповідному розмірі за період з 01.06.2017 по 30.07.2017. Надалі нарахування та виплата пенсії позивачу здійснюється щомісяця, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, а також те, що позивач у спірний період знаходився на обліку Бахмутського ОУПФУ Донецької області, відповідачем правомірно не нараховано та не виплачено позивачу пенсію за віком за період з 01.03.2016 по 31.05.2017.

Таким чином позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу пенсії за віком за період з 01.03.2016 по 31.05.2017, не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком за період з 01.03.2016 по 31.05.2017, є похідними від позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу пенсії за віком у спірний період, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Отже, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, належить відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.