Справа № 760/9286/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/705/18
в справі № 760/9286/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Каліщук М.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві сержанта Бабіна Артема Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2017 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 722067 від 07.05.2017 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., яка складена поліцейським УПП у м. Києві сержантом Бабіним А.М., а також просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї.

В обґрунтування вимог зазначає, що 07.05.2017 вона, керуючи автомобілем марки TOYOTA PRADO, державний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з села Білогородка на автодорогу Житомир - Київ в напрямку м. Києва була зупинена відповідачем, який склав відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення.

Вважає дану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР вона не порушувала, а здійснила частково наїзд на дорожню розмітку, що ставиться їй в вину, виключно з метою об'їзду перешкоди з правого боку, а саме автомобіля патрульної поліції, який частково стояв на крайній лівій смузі для руху та фактично заважав здійснити виїзд на головну дорогу, не наїхавши при цьому на дорожню розмітку.

Також, зазначає, що відповідно до абз. 5 п. 1 Розділу 34 ПДР дозволяється перетинати лінію дорожньої розмітки 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, стверджує, що відповідач виніс оскаржувану постанову у її відсутності, а саме у службовому автомобілі, не з'ясував всіх обставин справи, не врахував її пояснення та пояснення свідків, не взяв до уваги виключень в ПДР щодо об'їзду перешкод, чим помилково дійшов висновку про вчинення нею адміністративного правопорушення та наклав адміністративне стягнення.

А тому, вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, скільки вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

З наведених підстав, просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином сповіщений судом про час та місце розгляду справи, за таких обставин, враховуючи положення ст. 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.05.2017 поліцейським УПП в м. Києві сержантом поліції Бабіним А.М. винесено постанову серії БР № 722067, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн..

Дана постанова винесена за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за фактом порушення позивачем ОСОБА_2, а саме, що вона 07.05.2017 о 02 год. 55 хв., керуючи автомобілем TOYOTA PRADO, державний номер НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, автомобільна дорога «Київ -Чоп», порушила вимоги дорожньої розмітки 1.1 розділ 34 ПДР.

Згідно матеріалів справи, відповідачем не було складено за даним фактом протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено в ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи

Однак, як зазначає позивач та вбачається з копії оскаржуваної постанови, відповідач при її складенні проігнорував положення ст. 268 КУпАП, не розглянув клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не врахував її пояснення та пояснення свідків.

Більш того, позивач зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення відносно неї була винесена інспектором у її відсутності, а саме в патрульному автомобілі без додержання процедури розгляду справи.

А тому, суд приходить до висновку, що в цій частині дії відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідали вимогам закону і він не досліджував повно та всебічно всі обставини справи.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови серії БР № 722067 від 07.05.2017 в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, при цьому в постанові про адміністративне правопорушення відсутні мотиви відхилення інших доказів, зокрема пояснення правопорушника чи пояснення можливих свідків.

Пунктом 1 Розділу 34 ПДР передбачено, що лінії 1.1 і 1.3 дорожньої розмітки перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як зазначає позивач, вона 07.05.2017 здійснила наїзд на лінію дорожньої розмітки, що ставиться їй у вину, виключно з метою об'їзду перешкоди, а саме автомобіля патрульної поліції, однак, відповідачем в оскаржуваній постанові відсутні посилання на те, чому ним не було враховано наведені виключення із ПДР під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2.

Посилань на будь-які інші докази вказана постанова також не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов'язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вище викладеного, враховуючи наявність підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2.

При цьому, враховуючи вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також те, що суд прийшов до висновку про скасування постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності і такий спосіб захисту є достатнім для відновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання постанови протиправною задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоводення позову частково.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 19, 205, 229, 241-244, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 722067 від 07.05.2017, винесену поліцейським Управління Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом Бабіним Артемом Миколайовичем, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу у розмірі 255 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Полний текст рішення складений 27.11.2018.

Суддя В.В.Лазаренко