Справа № 810/2517/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2517/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Стасюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України про поновлення пропущеного позивачем строку на отримання одноразової грошової допомоги від держави Україна, в особі Міністерства оборони України, у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності через поважні обставини пов'язані з важким станом здоров'я; зобов'язання відповідача призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму що складає 153000,00 грн., встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги" та Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Київський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 23 червня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 1964 по 1992 рік проходив військову службу в лавах Радянської армії.

У 13 лютого 2014 року, на підставі протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06.02.2014 року № 320, позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання якого пов'язане з проходженням військової служби.

У березні 2018 року позивачем на адресу Міністерства оборони України направлено заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з виконанням позивачем обов'язків військової служби, з пакетом відповідних документів.

Згідно протоколу від 13 квітня 2018 року № 39 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було розглянуто подані позивачем документи та прийнято рішення (протокол) про відмову підполковнику в запасі ОСОБА_2 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 16 України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції чинній на момент виникнення правовідносин передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною восьмою статті 16-3 Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

На день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Пунктом 2 Порядку № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року №1- рп/99 дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З системного аналізу наведених норм законодавства виходить, що датою, з якої у військовослужбовця виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені статтями 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року № 5040-VI та відповідно до Порядку № 975 виникає з моменту первинного встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи, допомога яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності.

Згідно ч. 8 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу II групу інвалідності встановлено з 13.02.2014 року, а до Міністерства оборони України позивач звернувся лише у березні 2018 року, тобто з пропуском встановленого в пункті 8 статті 16 вищезазначеного Закону строку.

Колегія суддів зазначає, що позивачем на підтвердження обґрунтованості пропуску строку було надано до суду першої інстанції докази того, що 18.12.2013 року в Національному інституті серцево-судинної хірургії імені Амосова йому була проведена операція на серці, після якої в нього була довга реабілітація, що підтверджується довідкою № 6874, виданою Національним інститутом серцево-судинної хірургії імені Амосова.

Крім того, позивачем надано до суду апеляційної інстанції виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого А 09032008, зі змісту якої вбачається, що у період з 18.12.2013 року по 11.06.2018 року позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема: з 25.08.-03.09.2014 року у хірургічному відділенні у зв'язку з розривом судин задньої грудної клітки зліва; з 04.06-11.06.2018 року у ортопедичному відділенні з діагнозом - хронічний двобічний риносинусит.

Крім того, позивачем надано документи з медичної картки хворого, які підтверджують те, що протягом 2014-2018 року позивач постійно перебував під наглядом кардіолога та сімейного лікаря.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності у позивача обґрунтованих підстав пропуску строку звернення до відповідача з відповідною заявою про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після сплину законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права.

Відповідно до абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3 рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Стаття 13 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на встановлені у судовому засіданні поважні обставини пропуску строку звернення позивача до відповідача з відповідною заявою, пов'язані з важким станом здоров'я, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги" та Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати Міністерство оборони України призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги" та Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 28.11.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Є.І.Мєзєнцев