Справа № 160/8241/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2018 року Справа № 160/8241/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено наступне.Відповідачем проведено документальну позапланову перевірку Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна», за результатом якої складено акт №63/28-10-46-08-00292923 від 25.07.2018 року. Позивач вважає, що відомості, наведені відповідачем в акті, є недостовірними та такими, що суперечать фактичним обставинам, а висновки ґрунтуються виключно на аналізі господарських взаємовідносин контрагента ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» з іншими субєктами господарювання, з якими позивач не перебував у безпосередніх господарських правовідносинах. Позивач зазначив, що він є добросовіснимплатником податків тавиконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту, має всі документальні підтвердження його розміру, залишок якого цілком правомірно включено до складу відємного значення. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства, платник податків не несе відповідальності за порушення, допущені контрагентом. На індивідуальний характер відповідальності неодноразово зазначав і Європейський Суд з прав людини. Щодо ненадання до перевірки щоденних нарядів-завдань для ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» на тарування, погрузку, вигрузку сировини/готової продукції, позивач зазначив, що відповідно до умов договору оформлення таких нарядів-завдань не передбачено. Щоденні наряд-замовлення мали оформлюватись виключно для робіт, які виконувались підрядником ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» у відповідності до Додатку №3 і лише одного виду робіт у відповідності до Додатку №5 до Договору. Крім того, не відповідають фактичним обставинам твердження відповідача щодо невиконання товариством вимог щодо оформлення документів. Адже, надані позивачем під час перевірки табеля виходу були завізовані представниками замовника та підрядника.Таким чином, висновки відповідача, що містяться в акті, є некоректними та суперечать умовам Договору і фактичним обставинам. Крім того, Приватним акціонерним товариством «ХайдельбергЦемент Україна» дотримано вимоги розумної обережності при укладенні договору з ТОВ «ТЕСА-ГРУПП». Контрагентом ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» надавались звіти форми №Д4 за 6-12 місяці 2017 року, згідно з якими було встановлено, що у ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» достатньо трудових ресурсів для виконання робіт за договором.Також, податковим органом не доведено, що укладений договірпідряду порушує публічний порядок та не спрямований на реальне настання правових наслідків. Роботи, зазначені в договорі, виконані, позивачем повністю сплачено їх вартість, результати господарських операцій відображені в податковому та бухгалтерському обліку. До перевірки надані всі первинні документи, якіскладені відповідно до вимог чинного законодавства та повністю підтверджують реальність господарських операцій. Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення від 15.08.2018 р. № НОМЕР_1 суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідача зобовязано надати відзив на позов.
19 листопада 2018 року відповідачем в підготовчому судовому засіданні надано відзив на позовну заяву.В обґрунтування відзиву представником відповідача зазначено наступне. В ході перевірки позивача було встановлено, що надані до перевірки первинні документи не можуть належним чином засвідчувати факт здійснення придбання послуг з постачання навантажувально-розвантажувальних робіт, очищення меж камерних і вихідних решіток цементних млинів на ПрАТ «ХайдельбергЦементУкраїна» та підтверджувати реальність та товарність взаємовідносин між ПрАТ «ХайдельбергЦементУкраїна» та ТОВ «ТЕСА-ГРУПП». Так, було встановлено, що табелі виходу та відомості контрольно-пропускної системи не завізовані представниками замовника та підрядника, що є вимогою Договору підряду щодо оформлення документів. Також, відсутні письмові згоди ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» на право залучення до виконання робіт субпідрядників, що також є умовою Договору підряду щодо виконання робіт субпідрядників; та щоденні наряди-завдання для ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» щодо тарування, навантаження, розвантаження сировини/готової продукції. А надані до перевірки довідки щодо відвантаження цементу та щодо розвантаження вантажів складені за звітний період місяць та завізовані лише представниками ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» без можливості ідентифікувати цих осіб. За твердженням відповідача, виявлені недоліки свідчать, що придбання ПрАТ «ХайдельбергЦементУкраїна» послуг відбулось від невстановлених осіб. А за відсутності належним чином оформлених документів неможливо підтвердити реальність проведення господарських операцій. Крім того, ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» ані під час перевірки, ані в запереченнях на акт не надані обґрунтування економічної доцільності придбання послуг у ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» за наявності достатньої власної чисельності працівників для проведення робіт з очищення залізничних колій від просипів, очищення та прибирання території та приміщень силосно-пакувальної дільниці, очищенняміжкамерних і вихідних решіток цементних млинів. Адже, всього на підприємстві ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» працює 983людини, в тому числі, 74 працівника в структурному підрозділі «Камянський завод ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна». З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що позивачем фактично здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено документи всупереч вимогам чинного законодавства. У звязку з наведеним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, суд приходить до наступного висновку.
За результатами перевірки складено акт № 63/28-10-46-08-00292923 від 25.07.2018 року.
- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2017 рік на 2 871 203,00 грн.;
Виявлені порушення п. 185.1 ст. 185, п.198.1, 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України обґрунтовані в акті перевірки наступним.
За період з 01.06.2017 року по 31.12.2017 року ПрАТ«ХайдельбергЦемент Україна» задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість у сумі 478 533,72грн.
Вартість робіт визначається за згодою сторін та вказується в Доповненнях, які є невід'ємною частиною цього договору, та може бути змінена по взаємній згоді Сторін при збільшенні обсягу робіт, що оформлюються Додатковою угодою до цього договору.
Договір набуває сили з моменту підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2017 року.
- очищення межкамерних і вихідних решіток цементних млинів;
- навантаження тарованого цементу в залізничні вагони та автотранспорт;
- навантаження навального цементу в залізничні цистерни;
- навантаження навального цементу через неавтоматизовані точки завантаження в залізничні вагони типу "Хопер" і автотранспорт;
-навантаження навального цементу через автоматизований термінал в автотранспорт;
- навантаження тарованого цементу на палети мішками по 25 кг;
- розвантаження залізничних вагонів на території Дніпродзержинського заводу;
- використання персоналу на роботах з очищення залізничних колій від просипів.
Адреса, за якою виконуються роботи: Дніпропетровська обл., м. Кам'янське, вул. Тритузна, 37 Дніпродзержинський завод ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна».
Період виконання робіт: з 1 січня 2017 року по 31.12.2017 року згідно графіка Замовника.
Згідно підпункту 1.1.6 Додатку 1 визначені вимоги до оформлення документів: в обов'язковому порядку до акту прийому передачі виконаних робіт Підрядник повинен надати наступні документи, а саме: табель виходу, завізований Підрядником та Замовником: відомості контрольно-пропускної системи ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна», завізовані представниками Замовника та Підрядника; щоденні наряди на виконання робіт, завізовані представниками Замовника та Підрядника; документи на ввезення та вивезення матеріалів та механізмів.
Згідно наданих до перевірки документів, а саме, звітів розрахунку відпрацьованого часу за червень-грудень 2017 р. для виконання послуг на ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» у червні-грудні 2017 р. ТОВ «ТЕСА - ГРУПП» були залучені фізичні особи для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт. Очищення між камерних і вихідних решіток цементних млинів в м. Камянське.
При цьому, до перевірки не надано щоденні наряди-завдання для ТОВ «ТЕСА - ГРУПП» щодо тарування, погрузки, вигрузки сировини/готової продукції. Із-за відсутності щоденного тарування,погрузки,вигрузки сировини/готової продукції неможливо підтвердити фактичні обсяги наданих послуг ТОВ «ТЕСА - ГРУПП» за місяць, які відображені в актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Тобто, в ході перевірки ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» документально не підтверджено фактичний обсяг виконаних робіт.
До перевірки надані розрахунки відпрацьованого часу за червень-грудень 2017 року, які ведуться на ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» в електронному вигляді.
Згідно нарядів-завдання від 19.07.2017 року, від 08.11.2017 року та від 22.12.2017 року фізичною особою ОСОБА_12; від 18.07.2017 року та від 16.08.2017 року фізичною особою ПономарьКонстантаном Анатолійовичем; від 12.10.2017 року, від 20.10.2017 року, від 17.11.2017 року, від 07.12.2017 року та від 11.12.2017 року фізичною особою ОСОБА_9; від 07.12.2017 року, від 11.12.2017 року, від 27.12.2017 року фізичною особою ОСОБА_22; від 27.12.2017 року фізичною особою СалватовимКамілемАлійовичєм здійснено очищення залізничних колій від просипів, очищення та прибирання території та приміщень силосно-пакувальної дільниці, очищення межкамерних і вихідних решіток цементних млинів. При цьому, нарахування та виплата доходу за виконання даних послуг у вищенаведених податкових розрахунках фізичним особам ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не зазначено.
Тобто, в ході проведення перевірки з'ясовано, що операції із надання вищенаведених послуг не мали реального характеру.
За результатами аналізу інформації, наявної в базах даних податкового органу, відповідачем встановлено відсутність у ТОВ «ТЕСА - ГРУПП» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).
Враховуючи викладене, податковим органом зроблено висновок, що перевіркою не підтверджено придбання послуг постачання навантажувально-розвантажувальних робіт, очищення межкамерних і вихідних решіток цементних млинів на Камянському заводі ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» по ланцюгу постачання.
Перевіркою встановлені факти невідповідності опрацьованих в ході перевірки документів вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що позбавляє їх юридичної сили та доказовості, не дозволяє ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» формувати на підставі наданих носіїв інформації, дані бухгалтерського та податкового обліків.
Укладений між ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» та контрагентом договір підряду не опосередковувався реальним виконанням операцій, які становлятьїх предмет.
Послуги отримано ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» від невстановленої особи.
Фактично ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержанням (купівлі) і складено документи, заявлені ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» як первинні, всупереч норм ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 05.06.1995 р.№168/704, оскільки відсутній факт формування відповідного активу як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших субєктів господарювання або власного виробництва…» (а.23-39 акту, а.с.35-43 т. 1).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановленіПодатковим кодексом України(далі по тексту -ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державнумитну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманнямякого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державнуподаткову та митну політику), його територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є :83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючіоргани.
Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;в) ввезення товарів на митну територію України;е) постачанняпослуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
При цьому, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідні вимоги містить і Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі Закон №996).
Згідно зі ст. 2 Закону №996 дія цього Закону поширюється на юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно правових форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього ж Закону України бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Статтею 9 цього Закону встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому статтею 4 Закону №996 встановлено принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Відповідно до п. 2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерськом обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїйсукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владнихповноважень не можепосилатися на докази, які не булипокладені в основу оскаржуваногорішення, за виняткомвипадків, коли віндоведе, що ним буловжитовсіхможливихзаходів для їхотримання до прийняттяоскаржуваногорішення, але вони не булиотримані з незалежнихвіднього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правомірність формування відємного значення прямо пропорційно залежить від правомірності формування податкового кредиту з відповідним контрагентом та підтвердження його виникнення.
При цьому, від'ємне значення суми ПДВ виникає у разі, коли податковий кредит платника більший за податкове зобов'язання.
- очищення межкамерних і вихідних решіток цементних млинів (заявка 11284300 (додаток №3);
-тарування та навантаження тарованого цементу в залізничні вагони та автотранспорт; навантаження навального цементу в залізничні цистерни; навантаження навального цементу через неавтоматизовані точки завантаження в залізничні вагони типу "Хопер" і автотранспорт;навантаження навального цементу через автоматизований термінал в автотранспорт; пакування(паллєтування) і відвантаження цементу на паллєтахв мішках по 25 кг (заявка 11284304 додаток №4);
- розвантаження залізничних вагонів на території Дніпродзержинського заводуПрАТ«ХайдельбергЦемент Україна»; очищення залізничних колій на території Дніпродзержинського заводуПрАТ«ХайдельбергЦемент Україна» (заявка 11284305 додаток №5)(а.с.87 т.1).
а) табель виходів, завізований Підрядником та Замовником;
б) відомості контрольно-пропускної системи ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна», підписані представниками Замовника та Підрядника;
в) щоденні наряди-замовлення на виконання робіт, завізовані з боку Підрядника та Замовника;
г) витратні накладні на матеріали;
в) документи на ввезення та вивезення матеріалів та механізмів;
е) сертифікати на матеріали, що використовуються.
За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо необовязковості щоденних нарядів-замовлень на виконання робіт, які, окрім іншого, мають бути завізовані як з боку підрядника, так і з боку замовника.
Так, відсутні щоденні наряди-замовлення для ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» щодо тарування, навантаження, розвантаження сировини/готової продукції. А за відсутності щоденного обліку тарування, погрузки, відвантаження сировини/готової продукції неможливо підтвердити фактичні обсяги отриманих послуг від ТОВ «Теса-Групп» за місяць, що відображені в актах прийому-передачі виконаних робіт.
Тобто, позивачем та контрагентом складені та підписані акти прийому-передачі виконаних робіт за місяць. При цьому, ані до перевірки, ані до суду позивачем не надано первинних документів на підтвердження виконання зазначених в актах робіт протягом місяця.
Також, в табелях виходу та відомостях контрольно-пропускної системи ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» відсутні підписи представника підрядника та замовника, як того вимагають умови Договору.
Згідно інформації, наявної в базах даних податкового органу, вказані контрагенти не мали необхідних ресурсів для здійснення господарських операцій як субпідрядники ТОВ «ТЕСА ГРУПП» тобто, для виконання робіт для ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна».
Втім, досліджені довідки щодо прибувших на відвантаження вантажів або інші виробничі довідки, довідки щодо відвантаження цементу та щодо розвантаження вантажів (а.с.162 зворотній бік, 163, 167, 171 зворотній бік, 172, 175, 177 зворотній бік, 178, 183 зворотній бік, 184, 191 зворотній бік, 192 т.1), які є зведеними обліковими документами, а отже, первинними, складені за календарний місяць та завізовані лише працівниками ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна», що суперечить вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерськом обліку щодо обовязкових реквізитів первинних документів.
Окрім того, сумнівним є також і той факт, що первинні документи/виробничі документи щодо відвантаження та розвантаження вантажів по здійсненим господарським операціям за ті дні, коли фактично проводились роботи, відсутні. Втім, згідно наданих роздрукованих відомостей контрольно-пропускної системи на території ПрАТ «ХайдельбергЦементУкраїна» від імені ТОВ «ТЕСА-ГРУПП» перебували працівники даного контрагента щоденно.
Позивачем надано до перевірки та до суду зведені довідки про виконання робіт за місяць, але не надані первинні документи щодо виконаних робіт протягом місяця.
Пояснення представника позивача стосовно того, що такі документи існують на підприємстві, проте, їх складання та надання до перевірки не передбачено нормами чинного законодавства, не приймаються судом до уваги.
Обовязок платника податків складати належним чином первинні документи за результатами фінансово господарської діяльності передбачений законодавством, зокрема, ст. 44 Податкового кодексу України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Не обґрунтовано позивачем необхідності в залученні додаткових трудових ресурсів для виконання робіт згідно із переліком Додатку 1 до Договору.
Суд зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності, підтвердження господарської операції належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Умовами права платника податків на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є, зокрема, фактичне придбання товарів, робіт, послуг з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердження цих витрат необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Позивачем не надано достатніх обґрунтувань та доказів реального отриманняпослуг від ТОВ «ТЕСА-ГРУПП», а також обєктивної необхідності залучення ресурсів контрагента для отримання послуг.
Позивачем під час розгляду справи не спростовано доводів податкового органу стосовно відсутності у ТОВ «ТЕСА ГРУП» та залучених цим підприємством субпідрядників необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників.
Слід зазначити, що якщ опід час вирішення спору буде встановлено, що товари дійсно поставлені позивачу, роботи виконані, послуги надані, але не тією особою, що зазначена в первинних документах, то відповідні первинні документи не є достовірними та не можуть підтверджувати право підприємства на податковий кредит.
Доводи позивача стосовно того, що він не має нести відповідальність за свого контрагента не враховуються судом, оскільки позивачем не доведено прояву в необхідному обсязі розумної обережності при укладенні договору зі спірним постачальником.
Адже, за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.
При цьому свідоцтво про державну реєстрацію та наявність реєстрації постачальника в органах податкової служби не характеризують підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентноспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. А відтак доказами прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства.
І хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерськогообліку, фіксуютьсяданілише про фактичноздійсненігосподарськіоперації.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - якихдій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.
Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду № 816/1422/17 від 26.06.2018 р.
Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:
- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;
- здійсненняоперацій з товаром, що не вироблявсяабо не міг бути вироблений в обсязі, зазначеномуплатникомподатків у документах обліку;
- відсутність первинних документів обліку.
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 ст. 71 КАС України, у редакції, чинній на дати ухвалення оскаржуваних судових рішень та частина 2 ст. 77 КАС України у редакції Закону Українивід 03.10.2017 № 2147-VIII). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 ст. 71 КАС України (частина 1 ст. 77) обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 72 (78) цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов'язку.
Сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.
Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду № 803/1923/13-а від 25.06.2018 р.
З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем завищено відємне значення, яке включається до складу податкового кредиту наступного податкового період (ряд. 21) за грудень 2017 року на 45 306,00грн., оскільки права на формування податкового кредиту за рахунок сум ПДВ, отриманих за операціями у спірний період від контрагентаТОВ «ТЕСА-ГРУПП» не виникло в силу неналежності первинних документів.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення-відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 29 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_25