Справа № 803/2020/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1196/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2.;

від відповідача - Сахарчук А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2018р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та застосування штрафних (фінансових) санкцій, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, вимоги про сплату боргу (недоїмки) (суддя суду І інстанції: Валюх В.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 38 хв. 08.05.2018р. м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 18.05.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.12.2017р. Фізична особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_4 (надалі - позивач, платник податків, суб'єкт господарювання) звернувся до суду з позовом, в якому просив, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про збільшення позовних вимог, визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС у Волинській обл. (надалі - відповідач, податковий орган, ГУ ДФС у Волинській обл.) наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 2285 грн. 94 коп., в т.ч. за податковим зобов'язанням - 1828 грн. 75 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 457 грн. 19 коп.;

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість /ПДВ/ на 60147 грн. 50 коп., в т.ч. за податковим зобов'язанням - 48118 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12029 грн. 50 коп.;

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб /ПДФО/ на 23170 грн. 04 коп., в т.ч. за податковим зобов'язанням - 18536 грн. 03 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4634 грн. 01 коп.;

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 170 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 18.01.2018р. про застосування штрафних санкцій в сумі 5187 грн. 50 коп.;

рішення № від 14.12.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 8068 грн. 35 коп.;

вимогу № Ф- від 14.12.2017р. про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 41253 грн. 01 коп. зі сплати єдиного соціального внеску /ЄСВ/, штрафів та пені;

а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати (а.с.3-6, 120-121).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2018р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано винесені відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. податкові повідомлення-рішення № від 14.12.2017р., № від 14.12.2017р., № від 14.12.2017р., № від 14.12.2017р., № від 18.01.2018р., рішення № від 14.12.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимогу № Ф- від 14.12.2017р. про сплату боргу (недоїмки); стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2055 грн. 76 коп. (а.с.203-208).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити (а.с.221-222).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення перевірки позивачем не представлено низку специфічних будівельних документів щодо зведення ангару (зернового бункеру), а саме: актів прийому-передачі виконаних робіт за формою КБ-2В, КБ-3, акту вводу в експлуатацію, проектно-кошторисної документації на проведення робіт, дозвіл (повідомлення) на проведення будівельних робіт. Звідси, позивачем неправомірно віднесено до складу витрат вартість матеріалів, з яких був споруджений вказаний об'єкт, що не пов'язаний із господарською діяльністю позивача.

Окрім цього, проведеним позивачем коригуванням зменшені зобов'язання по покупцю ТзОВ «ККС» на загальну суму 180000 грн., вказаний контрагент повинен повернути отримані товари позивачу, при цьому накладних на повернення таких товарно-матеріальних цінностей /ТМЦ/ для перевірки не представлено.

Повернуті товари не використовувались в господарській діяльності платника податку та відсутні в залишку, внаслідок чого перевіркою нараховані податкові зобов'язання, виходячи з бази оподаткування (вартості цих ТМЦ) на останній місяць звітного податкового періоду.

Стосовно решти порушень, покладених в основу прийняття спірних рішень, апелянтом доводів не наведено, однак при цьому він наполягає на скасуванні рішення суду та відмови у задоволенні заявленого позову.

Позивачем ФОП ОСОБА_4 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.246-247).

Також в цьому відзиві міститься клопотання позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн.(а.с.248-252).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представників позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами проведеної перевірки відповідач неправомірно виключив зі складу витрат позивача суми, що були витрачені на матеріали, з яких був виготовлений зерновий бункер, та на послуги по виготовленню такого бункера. Також податковий орган неправомірно збільшив грошові зобов'язання по операціях позивача із контрагентом ТзОВ «ККС», а також по операціям з придбання товарів, які, на думку відповідача, не призначені для використання у господарській діяльності позивача (метал, кабель, шини тощо). Водночас, відповідач неправомірно наклав штрафи на позивача, за нібито неподання заяви за формою 20-ОПП та реалізацію підакцизного товару (дизпалива). При цьому, податковим органом не дотримані строки прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, що протягом 30.10.2017р.-17.11.2017р. відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., за результатами якої складено Акт перевірки № 14671/13-04/НОМЕР_1 від 24.11.2017р. (а.с.2-22).

Вказаним актом встановлено наступні порушення вимог законодавства:

п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198, п.189.1 ст.189, п.199.1 ст.199, п.200.1 п.200.2 ст.200 Податкового кодексу /ПК/ України, внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 48118 грн., а саме за лютий 2016 року - на 25249 грн., за березень 2016 року - на 199 грн., за липень 2016 року - на 7370 грн., за серпень 2016 року - на 2350 грн., за вересень 2016 року - на 2180 грн., за жовтень 2016 року - на 213 грн., за листопад 2016 року - на 557 грн. та за грудень 2016 року - на 10000 грн.;

п.44.1 ст.44, пп.177.4.1 п.177.4, п.177.2 ст.177 ПК України, внаслідок чого занижено ПДФО на загальну суму 18536 грн. 03 коп., в т.ч. за 2015 рік - в розмірі 17044 грн. 89 коп., за 2016 рік - в розмірі 1491 грн. 14 коп.;

п.2 ч.1 ст.7, п.п.2, 3, 9 ст.9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», пп.3 п.5 розділу IV наказу Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015р. «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску на суму 41253 грн. 01 коп., в т.ч. за 2015 рік - в сумі 39430 грн. 51 коп. та за 2016 рік - в сумі 1822 грн. 50 коп.;

пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір на загальну суму 1828 грн. 75 коп., в т.ч. за 2015 рік - на 1704 грн. 49 коп., та за 2016 рік - на 124 грн. 26 коп.

На підставі цього Акту перевірки ГУ ДФС у Волинській обл. прийняті наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 2285 грн. 94 коп., в т.ч. за податковим зобов'язанням - 1828 грн. 75 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 457 грн. 19 коп. (а.с.25);

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 60147 грн. 50 коп., в т.ч. за податковим зобов'язанням - 48118 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12029 грн. 50 коп. (а.с.26);

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДФО на 23170 грн. 04 коп., в т.ч. за податковим зобов'язанням - 18536 грн. 03 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4634 грн. 01 коп. (а.с.28);

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 170 грн. (а.с.27);

податкове повідомлення-рішення № від 18.01.2018р. про застосування штрафних санкцій в сумі 5187 грн. 50 коп. (а.с.122);

рішення № від 14.12.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції у розмірі 8068 грн. 35 коп. (а.с.24);

вимогу № Ф- від 14.12.2017р. про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 41253 грн. 01 коп. зі сплати єдиного соціального внеску /ЄСВ/, штрафів та пені (а.с.23).

Висновки податкового органу обґрунтовані тим, що проведеною перевіркою встановлено включення ФОП ОСОБА_4 до складу валових витрат за 2015-2016 роки витрати по придбанню будівельних матеріалів (цвяхи будівельні, скоби, кутники та інше) та послуг по будівельно-монтажних роботах на загальну суму 121916 грн. 70 коп., в тому числі за 2015 рік - на суму 113632 грн. 60 коп. та у 2016 році - на 8284 грн. 10 коп. При цьому, ФОП ОСОБА_4 надано усне пояснення, що вищевказані товари використані для будівництва ангару, хоча під час проведення перевірки не представлено актів прийому - передачі виконаних робіт по формі КБ-2В, КБ-3 (якість виконаних робіт повинна відповідати вимогам діючих ДБН). Також відсутній акт вводу в експлуатацію, будь-яка проектно-кошторисна документація на проведення робіт, дозвіл (повідомлення) на проведення будівельник робіт, призначення та складність даної будівлі тощо.

Крім того, послуги по будівництву даного ангару надавались ФОП ОСОБА_1 та частково ФОП ОСОБА_6 При цьому, ФОП ОСОБА_1 є сином позивача, через що вони є пов'язаними особами, а операції між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 носять удаваний характер та здійснені з метою мінімізації сплати податків, а саме збільшення валових витрат з подальшим зменшенням чистого доходу та відповідних податків.

Таким чином, на порушення п.п.177.2, 177.4 ст.177 ПК України позивачем ФОП ОСОБА_4 завищено валові витрати на загальну суму 121916 грн. 70 коп., в т.ч. за 2015 рік - на суму 113632 грн. 60 коп. та 2016 рік - на 8284 грн. 10 коп., внаслідок чого включено до складу валових витрат витрати, що не пов'язані з господарською діяльності платника.

Звідси, СПД ОСОБА_4 занижено суму чистого оподаткованого доходу на загальну суму 121916 грн. 70 коп., в тому числі за 2015 рік - на суму 113632 грн. 60 коп. та у 2016 році - на 8284 грн. 10 коп.

Вказані порушення стали підставою для формулювання висновку про те, що в порушення пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України позивачем занижено військовий збір на загальну суму 1828 грн. 75 коп., в т.ч. за 2015 рік - на 1704 грн. 49 коп., та за 2016 рік - на 124 грн. 26 коп.

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

пп.177.4.1. - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

пп.177.4.2. - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

пп.177.4.3. - суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

пп.177.4.4. - інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

За приписами пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Отже, до складу витрат фізичної особи - підприємця включається документально підтверджені витрати, які пов'язані з провадженням господарської діяльності такою особою.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 07.05.2018р. позивач ФОП ОСОБА_4 зареєстрований суб'єктом господарювання з 15.10.1997р.; до видів його діяльності якого належать:

« 10.61 виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості» (основний вид діяльності);

« 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів»;

« 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг»;

« 46.90 неспеціалізована оптова торгівля»;

« 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами»;

« 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів» (а.с.195-196).

Як вбачається із розділу 2.1.2 Акту перевірки під час проведення перевірки позивачем були надані первинні документи, а саме видаткові накладні за 2015 рік на загальну суму 103632 грн. 60 коп., за 2016 рік на суму 6784 грн. 10 коп., а також акт здачі-прийому виконаних робіт № 1-27/06 від 27.06.2015р., укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_1 на суму 10000 грн., акт здачі- прийому виконаних робіт (наданих послуг) № 1-25/03 від 25.03.2016р., укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_6 на суму 1500 грн. (а.с.31-38); вказані первинні документи стосувалися надання позивачу послуг зі збору зернового бункера (надані ФОП ОСОБА_1.) та із зварювання металевої конструкції зернового бункера (надані ФОП ОСОБА_6.) (а.с.31-39).

Відтак, не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача про те, що до складу валових витрат позивач включив витрати з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг щодо будівництва ангару.

Водночас, матеріалами справи стверджується, що ангар був придбаний в 2003 році відповідно до умов договору № 18 від 14.06.2003р., укладеного між позивачем та ПП «ВАЛком-монтаж» (а.с.29-30).

Крім того, позивач на підтвердження фактичного надання послуг щодо саме зернового бункера надав матеріали фотозйомки (а.с.39-41).

Чинне законодавство не містить заборони для суб'єктів господарювання включати до складу витрат суми послуг, наданих пов'язаною особою, за умови, що такі послуги були фактично надані та підтверджуються первинними документами.

При цьому, із змісту Акта перевірки № 14671/13-04/НОМЕР_1 від 24.11.2017р. не убачається будь-яких доводів щодо удаваного характеру отриманих від ФОП ОСОБА_1 послуг зі збору зернового бункера та їх спрямованості лише на мінімізацію сплати податків.

Фактичне надання позивачу послуг зі сторони ФОП ОСОБА_6 під сумнів не ставиться відповідачем, при цьому будь-яких доводів по вказаному контрагенту податковим органом не наведено.

Крім того, відповідач не спростував доводи позивача про те, що зерновий бункер є ємністю (тарою) для зберігання зерна та не може кваліфікуватися як будівля, тому позивач не зобов'язаний мати в наявності дозвіл (повідомлення) на проведення будівельних робіт та акт вводу в експлуатацію.

Подані під час перевірки та в ході судового розгляду справи первинні документи підтверджують правомірність формування позивачем валових витрат, до яких включені витрати по придбанню будівельних матеріалів (цвяхи будівельні, скоби, кутники та інше) та послуги, та які (зважаючи, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 є виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості) безпосередньо пов'язані з провадженням господарської діяльності позивача.

Таким чином, висновки Акту перевірки про завищення валових витрат на загальну суму 121916 грн. 70 коп., заниження суми чистого оподаткованого доходу на загальну суму 121916 грн. 70 коп., заниження військового збору на загальну суму 1828 грн. 75 коп. не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Як слідує з розділу 2.6.1 (податкові зобов'язання) Акту перевірки, в ході перевірки встановлено, що згідно з договорами купівлі- продажу №1-09/09 від 09.09.2013р. та № 1-01/02 від 01.02.2016р. ФОП ОСОБА_4 зобов'язується передати у власність, а покупець ТзОВ «ККС» зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору. Умовами договору передбачено, що кількість товару зазначається в накладних, продавець виготовляє товар на підставі заявки на виробництво товару, розрахунки за товар здійснюються на умовах попередньої оплати, або протягом 14 днів з моменту переходу права власності від продавця до покупця, та перехід права власності і ризиків на товар від продавця до покупця відбувається в момент підписання товарно-транспортної накладної перевізником.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4 відвантажено товар (суміш пластівців) на адресу ТзОВ «ККС» на загальну суму 667378 грн. 66 коп., в тому числі ПДВ 111229 грн. 77 коп., а саме: у 2014 році - 400205 грн. 70 коп., в тому числі ПДВ 66700 грн. 95 коп., в 2015 році - 215672 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ 35945 грн. 49 коп., у 2016 рік - 51500 грн., в тому числі ПДВ 8583 грн. 33 коп.

При цьому, для перевірки позивачем не пред'явлено (не надано) заявок на виробництво товару від ТзОВ «ККС»,

Згідно з додатком 1 до податкової декларації позивачем у подальшому здійснено коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, а саме зменшені зобов'язання по покупцю ТзОВ «ККС» внаслідок повернення коштів на загальну суму 180000 грн., а саме: за 2015 рік - на суму 120000 грн., в тому числі ПДВ 20000 грн. 01 коп., за 2016 рік - на суму 60000 грн., в тому числі ПДВ 10000 грн. 01 коп., згідно переліку податкових накладних (зворот а.с.16).

Згідно з аналізом видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та довіреностей по покупцю ТзОВ «ККС» встановлено, що суміш пластівців була відвантажена ТзОВ «ККС» на загальну суму 667378 грн. 66 коп., в тому числі ПДВ 111229 грн. 77 коп., а саме: в 2014 році - на 400205 грн. 70 коп., в тому числі ПДВ 66700 грн. 95 коп., в 2015 році - на 215672 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ 35945 грн. 49 коп., в 2016 році - на 51500 грн., в тому числі ПДВ 8583 грн. 33 коп., про що свідчать підписи про отримання товару в видаткових накладних, довіреності на отримання товару та товарно-транспортні накладні на транспортування товару. Тобто, вищевказані товари (суміш пластівців) були отримані покупцем ТзОВ «ККС» та умови договорів купівлі-продажу щодо поставки товарів виконані.

При цьому, перевіркою зроблено висновок про те, що оскільки ФОП ОСОБА_4 внаслідок коригування зменшувалися зобов'язання по покупцю ТзОВ «ККС» на загальну суму 180000 грн., то відповідно ТзОВ «ККС» повинно повернути вищевказані товари ФОП ОСОБА_4, хоча накладних на повернення цих товарів позивачем не представлено. Звідси, вказані товари не використовувались в господарській діяльності платника податку та відсутні в залишку, внаслідок чого перевіркою нараховані податкові зобов'язання, виходячи з бази оподаткування (вартості цих товарів на останній місяць звітного податкового періоду).

Виходячи з наведеного, відповідач стверджує про заниження позивачем податкових зобов'язань на загальну суму ПДВ 30000 грн., а саме: за грудень 2015 року - на 20001 грн., грудень 2016 року - на 9001 грн., чим порушено п.198.5 ст.198, п.188.1 ст.188 та п.189.1 ст.189 ПК України.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Перевіркою встановлено наявність господарських відносин між позивачем та ТзОВ «ККС», між якими були укладені договори купівлі-продажу № 1-09/09 від 09.09.2013р. та № 1-01/02 від 01.02.2016, на виконання яких відповідно до податкових накладних, довіреностей та товарно-транспортних накладних ФОП ОСОБА_4 поставив на користь ТзОВ «ККС» товари (суміш пластівців) протягом 2014-2016 років на загальну суму 667378 грн. 66 коп. (а.с.45-52, 89-111).

Разом з тим, під час проведення перевірки не було досліджено питання щодо проведення розрахунків між вказаними контрагентами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2014-2016 років ФОП ОСОБА_4 відвантажив на ТзОВ «ККС» продукцію на суму 667378 грн. 66 коп.; протягом цього ж періоду ТзОВ «ККС» здійснило оплату товарів на суму 877449 грн. 50 коп., тобто, на 191070 грн. 84 коп. більше, ніж отримало товару.

Упродовж 2014-2016 років позивач ФОП ОСОБА_4 повернув здійснену попередню оплату на банківський рахунок ТзОВ «ККС» в сумі 191070 грн. 84 коп.; станом на 31.12.2016р. дебіторська заборгованість позивача перед вказаним контрагентом є відсутньою, що підтверджується звітами про дебетові і кредитові операціями по рахунку (а.с.53-73), актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. (а.с.74-76), розрахунком сальдо заборгованості по операціям купівлі-продажу між ФОП ОСОБА_4 та ТзОВ «ККС» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. (а.с.198-200).

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, враховуючи, що позивач в порядку п.192.1 ст.192 ПК України відкоригував податкові зобов'язання по покупцю ТзОВ «ККС» шляхом їх зменшення у зв'язку із поверненням попередньої оплати, ТзОВ «ККС» фактично товарів на суму повернутої попередньої оплати не отримував, тому є відсутніми правові підстави для твердження про порушення вимог п.198.5 ст.198, п.188.1 ст.188 та п.189.1 ст.189 ПК України та заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 30000 грн.

Крім того, у розділі 2.6.2 (податковий кредит) Акту перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_4 до податкового кредиту відповідних періодів 2016 року включені суми ПДВ згідно з податковими накладними, зазначеними на сторінках 24-25 цього акту, які не призначені для використання у господарській діяльності платника податків, у зв'язку із чим занижені податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 14226 грн., а саме: за лютий - на суму 1357 грн., за березень - на суму 199 грн., за липень - на суму 7370 грн., за серпень - на суму 2350 грн., за вересень - на суму 2180 грн., за жовтень - на суму 213 грн., за листопад - на суму 557 грн., чим порушені п.198.5 ст.198, п.199.1 ст.199 ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Разом з тим, у вказаному розділі акту перевірки не наведено жодних мотивів, з яких відповідач прийшов до висновку про те, що товари, які зазначені у спірних податкових накладних, не призначені для використання у господарській діяльності позивача.

Враховуючи, що частина товарів, які зазначені у спірних податкових накладних, описаних на сторінках 24-25 Акту перевірки (а.с.167-191), були використані при наданні послуг щодо зведення зернового бункера, під час судового розгляду позивачем надано додаткові докази, які підтверджують використання окремих товарів (шин) у господарській діяльності (матеріали фотозйомки, копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів) (а.с.160-166), тому формування позивачем податкового кредиту за вказаними податковими накладними здійснено правомірно.

В розділі 2.5.4 Акту перевірки вказано про те, що перевіркою правильності нарахування ЄСВ з сум доходу, на який нараховується ЄСВ у розмірі 34,7 % за 2015 рік та 22 % за 2016 рік, встановлено заниження ЄСВ за 2015 рік на суму 39430 грн. 51 коп. та за 2016 рік - на 1822 грн. 50 коп., чим порушено п.2 ч.1 ст.7, п.п.2, 3, 9 ст.9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування» та пп.3 п.5 розділу IV наказу Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015р. «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Наведений висновок щодо заниження ЄСВ сформований відповідачем на підставі висновків пунктів 2.1.2, 2.6.2 Акту перевірки, по причині чого було прийняте рішення № від 14.12.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та надіслана вимога № Ф- від 14.12.2017р. про сплату боргу (недоїмки).

Оскільки порушення, зазначені у пунктах 2.1.2, 2.6.2 Акту перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому висновки перевірки щодо заниження позивачем ЄСВ також не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування прийнятих ГУ ДФС у Волинській обл. податкових повідомлень-рішень № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 2285 грн. 94 коп., № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 60147 грн. 50 коп., № від 14.12.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДФО на 23170 грн. 04 коп., а також рішення № від 14.12.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги № Ф- від 14.12.2017р. про сплату боргу (недоїмки) є обґрунтованими та підставними.

Згідно розділу 2.6.8 Акту перевірки виявлено ту обставину, що ФОП ОСОБА_4 не подав повідомлення за формою № 20-ОПП щодо наявності у підприємця нерухомого майна (транспортних засобів, ангарів, млинів, тощо), які використовуються у підприємницькій діяльності, чим порушено п.22.1 ст.22, п.63.3 ст.63 ПК України та п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків зборів, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011р.

Відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про зміну основного місця обліку великого платника податків. Об'єктами оподаткування і об'єктами, пов'язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв'язку з якими у платника податків виникають обов'язки щодо сплати податків та зборів. Такі об'єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об'єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Згідно із п.117.1 ст.117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

Як встановлено під час розгляду справи, в розділі 1.6.2 Акту перевірки неправильно зазначена дата набуття позивачем у власність автомобіля марки «HYUNDAI», 2007 p.в., номерний знак НОМЕР_2, а саме 16.10.2015р. (зворот а.с.8), тоді як вказаний транспортний засіб був зареєстрований за позивачем 24.11.2007р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.117), та який був включений позивачем у повідомлення № 1-23/12 від 23.12.2011р. про об'єкти оподаткування або об'єкти, пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) (а.с.77).

Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.12.2017р. також підлягають до задоволення.

В розділі 2.7 (акцизний податок) Акту перевірки вказано про те, що ФОП ОСОБА_4 здійснював реалізацію пального відповідно до податкової накладної № 39 від 30.11.2016р. в кількості 300 літрів за ціною 14,41 грн./літр на загальну суму 5187 грн. 50 коп., в т.ч. ПДВ 864 грн. 58 коп., зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, позивач не був зареєстрованим платником акцизного податку, чим порушено вимоги пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 ПК України.

Згідно із пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Відповідно до п.117.3 ст.117 ПК України здійснення суб'єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб'єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Отже, суб'єкт господарювання може бути притягнутий до відповідальності за операцію саме з реалізації пального, якщо при цьому він не зареєстрований платником акцизного податку.

Відповідно до пп.14.1.212 ПК України реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

Як вбачається із податкової накладної № 39 від 30.11.2016р., постачальник та отримувач товару є одна і та ж особа (ФОП ОСОБА_4.), у графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зазначена цифра « 13», що згідно із п.8 Порядку заповнення податкової накладної, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р., означає «складена у зв'язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності», а у графі індивідуальний номер отримувача вказано ПН « 00» (відповідно до п.12 вказаного Порядку у разі складання податкової накладної за операціями з ліквідації основних засобів за самостійним рішенням платника податку; переведення виробничих основних засобів до складу невиробничих; здійснення операцій з постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником податку, у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», а в рядку «отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (а.с.123).

Відтак, перехід права власності на паливо дизельне в кількості 300 літрів за вказаною податковою накладною не відбувся, тобто, позивач не здійснював операцію з реалізації пального та не зобов'язаний був реєструватися платником акцизного податку.

Звідси, відповідачем безпідставно застосовані до позивача штрафні санкції в розмірі 5187 грн. 50 коп. відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 18.01.2018р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Волинській обл.

Колегія суддів не убачає підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн., оскільки в матеріалах справи є відсутній Акт виконаних робіт/наданих послуг. Окрім цього, зміст складеного додатку № 1 до договору № 18-09-3єа від 21.09.2018р. не засвідчує факт надання адвокат правової допомоги, а лише визначає обсяг та вартість правової допомоги (а.с.249). До вказаного додатку включені послуги по представництву інтересів клієнта в суді (2 години), однак докази отримання цих послуг в матеріалах справи є відсутніми.

Водночас, викликає обґрунтований сумнів цей додаток в частині кількості витрачених адвокатом годин на попередню консультацію щодо перспектив справи (2 години) та на ознайомлення з документами, що підтверджують викладені обставини (4 години).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2018р. в адміністративній справі № 803/2020/17 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Волинській обл.

Понесені під час апеляційного розгляду Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 28.11.2018р.