Справа № 0440/6742/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 0440/6742/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року (головуючий суддя - Єфінова О.В.) про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

за позовом Дніпровської міської ради

до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське рекламно-інформаційне агентство "ALTER-V"

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада (далі - Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради (далі - Відповідач), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське рекламно-інформаційне агентство «ALTER-V», в якому просила:

- визнати протиправними дії Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради щодо продовження строків дії дозволів, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське рекламно-інформаційне агентство «ALTER-V» на розміщення зовнішньої реклами до 01.01.2019 року, та вважати строк дії дозволів такими, що закінчився 01.09.2015 року, а саме: дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №108/13 за адресою: просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса), 58 магазин «Лотос» № 1; дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №108/14 за адресою: просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса), 56, магазин «Синій птах»; дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №108/37 за адресою: просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса), 60 (головна пошта); дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №108/39 за адресою: просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса) - вул. Володимира Мономаха (вул. Московська); дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 108/44 за адресою: просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса), 55 (перехрестя з вул. Михайла Грушевського (вул. Карла Лібкхнехта), № 1;

- зобов'язати Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради вчинити дії, пов'язані із закінченням строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №108/13, №108/14, №108/37, №108/39, №108/44, відповідно до вимог чинного законодавства у сфері розміщення зовнішньої реклами.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі №0440/6742/18 за позовом Дніпровської міської ради до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське рекламно-інформаційне агентство «ALTER-V», про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. 2-3)

Позивач - Дніпровська міська рада не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження оскаржила її в апеляційному порядку (а.с. 27-33).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, не взято до уваги той факт, що підставою для звернення Дніпровською міською радою, як уповноваженого представника територіальної громади міста Дніпра, до суду з адміністративним позовом стало те, що Відповідач вчинив дії з продовження строку дії дозволів шляхом проставляння відповідного штампу з порушенням чинного законодавства, зокрема, Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, затвердженого рішенням комітету міської ради від 16.02.2004 №325. Такі дії Відповідача, як суб'єкта владних повноважень, порушили права та інтереси територіальної громади в сфері комунальної власності. Зазначене свідчить про наявність у Позивача права на звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, при цьому подав клопотання про розгляд справи без участі останнього.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Відповідача.

Представник Позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Дніпровська міська рада не обґрунтувала належним чином своє право на звернення до суду з визначеними позовними вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Адміністративна послуга - це результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону. (пункт 1 статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги»).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 КАС України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначене свідчить про те, що спосіб судового захисту у даній справі обраний Позивачем (визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії) є таким, що відповідає положенням ст. 5 КАС України.

Відповідно до ст. 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органами місцевого самоврядування, зокрема, міські ради.

Статтею 145 Конституції України визначено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Згідно з с. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Дніпровська міська рада є уповноваженим представником територіальної громади міста Дніпра.

Відповідно до позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог щодо протиправності оскаржуваних дій, Позивачем зазначено про недотримання та порушення Відповідачем норм встановлених Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, затвердженим рішенням виконавчого комітету міської ради від 16.02.2004 року №325, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067. При цьому, продовження строку дії дозволів, вчинене відповідачем шляхом проставляння відповідних штампів, є актом ненормативного характеру, та який Позивач з власної ініціативи не може скасувати чи змінити, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав територіальної громади.

Отже, у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, а тому, з огляду на викладені вище положення КАС України, справу необхідно розглядати саме в порядку адміністративного судочинства.

Відмова у відкритті провадження, в даному випадку, суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Істанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати Позивачу можливість захистити права територіальної громади в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження з порушенням норм чинного процесуального законодавства, тому апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції від 10 вересня 2018 року у даній адміністративній справі необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі №0440/6742/18 - скасувати.

Адміністративну справу №0440/6742/18 за позовом Дніпровської міської ради до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське рекламно-інформаційне агентство «ALTER-V», про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 26 листопада 2018 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова