Справа № 638/14691/18
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/627/18
РІШЕННЯ

іменем України

14.11.2018 Дзержинський районний суд міста Харкова в складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Тарасовій О.П.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у київській області інспектора УПП в Київській області м. Бориспіль - Донцова Андрія Анатолійовича про скасування постанови серії НК № 639921 від 14 вересня 2018 року про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся щдо Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Управління патрульної поліції у київській області інспектора УПП в Київській області м. Бориспіль - Донцова Андрія Анатолійовича про скасування постанови серії НК № 639921 від 14 вересня 2018 року про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дії відповідача противоправні, а складена ним постанова, порушує його права та підлягає скасуванню. Інспектор не зібрав жодних даних про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, постанова є необгрунтованою та незаконною, оскільки у дійсності вказаного відповідачем адміністративного правопорушення ним не скоювалося, будь-які докази на підтвердження факту скоєння ним відповідного правопорушення відповідачем на його прохання не надано.

Представник Позивача, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в судове засідання не з'явилася, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач надав свої письмові заперечення, та просив розглядати справу без його участі, проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач в письмових запереченнях вказував, що 31.08.2018 року о 09-04 за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, Автодорога М-03/Е-40 «Київ - Харків» в сторону м. Харкова, водій керував транспортним засобом Opel Zafira-A і на дорозі, що має дві смуги зайняв крайню ліву смугу без наміру здійснення маневру повороту (розвороту), зїзду при вільній правій та на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійку, чим порушив п. 11.2, 11.5, 9.9 б ПДД України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підставі рапорту поліцейського Донцова А.А., зібраних матеріалів справи 14 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. ст. 33, 284 КУпАП, винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №639921 за ч.2 ст. 122 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн. копію вказаної постанови ОСОБА_1 було направлено поштою за місцем його реєстрації у АДРЕСА_1. Відповідач вказував, що під час розгляду адміністративного матеріалу, ним дотримані всі вимоги діючого законодавства щодо процедури розгляду справи, дотримання права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист, тощо, та за результатами розгляду адміністративного матеріалу прийнято поставу, що оскаржується.

В зв'язку із наведеним у письмових запереченнях, відповідач наполягав на відсутності порушень процедури розгляду адміністративного матеріалу з боку відповідача та просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, справу розглядати за його відсутності.

Суд, ознайомившись із письмовими поясненнями та запереченнями, наданими сторонами у справі, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності встановив наступне.

Судом встановлено, що постановою від 14.09.2018 року серія НК №639921, складеною відповідачем у справі, позивача, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1, 31.08.2018 року о 09-04 за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, Автодорога М-03/Е-40 «Київ - Харків» в сторону м. Харкова, керував транспортним засобом Opel Zafira-A і на дорозі, що має дві смуги зайняв крайню ліву смугу без наміру здійснення маневру повороту (розвороту), з'їзду при вільній правій та на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійку, чим порушив п. 11.2, 11.5, 9.9 б ПДД України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Копію вказаної постанови позивачеві було направлено поштою, про що є підтвердженням даного факту позивачем, та квитанції поштового відправлення надані Відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що було порушено право Позивача на захист, та справедливий та всебічний розгляд справи за місцем реєстрації, і розглянуто справу за місцем вчинення адміністративного правопорушення, не зважаючи на неодноразові клопотання позивача про розгляд справи за місцем його реєстрації, що призвело до неправильного з'ясування всіх обставин справи.

Судом враховано пояснення, надані позивачем у позовній заяві, стосовно того, що на дорозі якою рухався позивач була відсутня транспортна розмітка, таким чином на підставі п. 11.1 ПДД України 11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Отже, водієм самостійно обрано на власний розсуд де починається друга смуга руху розташована ліворуч, з урахуванням напрямку руху, габаритів його транспортного засобу і безпечного інтервалу. Дорожні знаки та дорожня розмітка були відсутні.

Також враховано, пояснення, стосовно порушення п. 9.9б ПДД України. Позивач вимушений був негайно виконати вимогу поліцейського, щоб не порушувати ст. 185 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, та висловлених останнім доводів.

Згідно з ст.283 Кодексу про адміністративні правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте рішення по справі.

За ч. 2. Ст. 276 КУпАП, Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 2 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 11.2 ПДД України На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п. 11.5. ПДД України На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до п. 9.9 (б) правил дорожнього руху Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Позивач зазначав, що рухався, дотримуючись правил дорожнього руху, та вказує на те, що виконував законну вимогу поліцейського, терміново вийшов із машини, та не мав можливості через це увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Наразі, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було.

Під час розгляду справи відповідачем не дотримано вказаних вище вимог закону, згідно яких останній має забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з'ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Також відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, при цьому обов'язок по доказуванню порушення позивачем правил дорожнього руху та правомірності рішення суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача, а відтак будь яких сумнівів з приводу наявності вини позивача ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії НК №639921від 14.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 19-20, 205, 241-243 КАС України, ст. ст.9, 33, 36, 121, 122, 251, 254, 258, 268 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області інспектора УПП в Київській області м. Бориспіль- Донцова Андрія Анатолійовича про скасування постанови серії НК № 639921 від 14 вересня 2018 року про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії НК № 639921 від 14 вересня 2018 року про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КпАП України - скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Т.В. Штих