Справа № 712/10064/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Токова С.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Справа № 712/10064/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора 1-го батальйону роти № 4 управління патрульної поліції в м. Черкаси Гулого Максима Вікторовича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора 1-го батальйону роти № 4 управління патрульної поліції в м. Черкаси Гулого Максима Вікторовича (далі - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 16.08.2018 р. серії ЕАВ № 540019.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог, наполягаючи на тому, що відповідачем не доведено факту вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, та наголошуючи на тому, що відповідач підійшов до нього, коли він пішки йшов до під'їзду свого будинку, а не був за кермом.

При цьому, апелянт зазначає, що він не надав відповідачу посвідчення водія, а пред'явив паспорт громадянина України, оскільки він не був у статусі водія, не керував транспортним засобом і, відповідно, не був і не міг бути суб'єктом відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність саме за керування транспортним засобом.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом неповно та неправильно встановлено обставини справи, висновки суду не відповідають дійсності, судом порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.08.2018 р. відповідачем було складено постанову про адміністративне правопорушення від 16.08.2018 р. серії ЕАВ № 540019, якою позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, за порушення п. 24 «а» ПДР.

У вказаній постанові зазначено, що 16.08.2018 р. о 13-41 год. в АДРЕСА_1 позивач не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснював керування транспортним засобом Nissan X-Trail безпосередньо одразу перед його зупинкою відповідачем, що вбачається з відеозапису.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити до перевірки документи, зазначені у п. 2.1.

У п. 2.1 «а» закріплено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені частиною першою статті 122.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів дослідила наявний у матеріалах справи носій з відеозаписом /Т.1 а.с.11/ події, яка була кваліфікована відповідачем як порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП та за яку його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, колегія суддів встановила, що на фрагменті 1 вказаного відеозапису зафіксовано безпосередньо рух автомобіля, але хто саме здійснює керування ним встановити неможливо.

На інших фрагментах цього ж відеозапису зафіксовано розмову позивача з працівниками поліції біля під'їзду житлового будинку, на лавочці.

Разом з тим, ані зазначеним відеозаписом, ані будь-якими іншими доказами не підтверджено факту відмови позивача надати відповідачу посвідчення водія безпосередньо в момент зупинки транспортного засобу, керування яким він здійснював, та не підтверджено взагалі наявності у позивача статусу водія транспортного засобу саме у виниклих правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що нормою ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до відповідальності, передбачено адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортними засобами, що, у свою чергу, слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а не пішохідну ходьбу, навіть після зупинки автомобіля.

Аналогічний правовий підхід до розуміння категорії «керування транспортними засобами» наведено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14.

Більш того, колегія суддів встановила, що спірна постанова від 16.08.2018 р. серії ЕАВ № 540019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить підпису посадової особи, якою вона складена, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП та вказує на її недійсність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення від 16.08.2018 р. серії ЕАВ № 540019.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що частиною 3 статті 286 КАС України регламентовано виключний перелік способів захисту порушених прав та законних інтересів позивачів у справах даної категорії, зокрема шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення (п. 3).

Тому, у даному випадку, відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України та з урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає необхідним і доцільним вийти за межа позовних вимог та задовольнити їх у законодавчо визначений спосіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини цієї справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2018 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора 1-го батальйону роти № 4 управління патрульної поліції в м. Черкаси Гулого Максима Вікторовича про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 16.08.2018 р. серії ЕАВ № 540019 та закрити справу ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Рішення виготовлено 26.11.2018 р.

Головуючий суддя:

Судді: