Справа № 136/1603/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 136/1603/18

Головуючий у 1-й інстанції: Кривенко Д.Т.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

28 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти СРПП №3 Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції Главацького Я.М. про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопрушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора роти СРПП №3 Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції Главацького Я.М. про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Позивачем та його представником було заявлено витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 18.09.2018 задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 та призначено судове засідання для вирішення питання, щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу на 09 год. 00 хв. 27.09.2018.

Липовецький районний суд Вінницької області ухвалою від 27 вересня 2018 року відмовив в задоволенні клопотання позивача в стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу розмірі 3450,00 грн. Судове рішення мотивоване тим, що в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки за відсутності договору про надання правничої допомоги суд позбавлений можливості з'ясувати відповідність понесених витрат умовам договору про надання правничої допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання позивача в стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суду першої інстанції для задоволення клопотання позивача в стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу достатньо було лише квитанції про оплату таких послуг та опису виконаних робіт адвокатом.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в судовому засіданні 27.09.2018 позивач ОСОБА_3 просив вирішити питання, щодо розподілу його витрат на професійну правничу допомогу розмірі 3450,00 грн.

Позивачем надано суду квитанцію про оплату таких послуг №64 від 17.09.2018 та опис виконаних робіт адвокатом, у яких зазначено про оплату коштів адвокату у розмірі 3450,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 31.07.2018. Проте суду не представлено самого договору про надання правничої допомоги, хоча в ордері серії ВН №071060 зазначається, що правова допомога надається на підставі договору про надання правової допомоги.

Вважає, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, які позивачем було оплачено згідно квитанції №64 від 17.09.2018 на рахунок АО «Вінницька обласна колегія адвокатів» в розмірі 3450,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до п.10 ч.3 ст.2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно ч.3 ст.132 КАС України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Як встановлено судом першої інстанції позивачем надано суду лише квитанцію про оплату таких послуг №64 від 17.09.2018 та опис виконаних робіт адвокатом, у яких зазначено про оплату коштів адвокату у розмірі 3450,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 31.07.2018. Проте суду не представлено самого договору про надання правничої допомоги, хоча в ордері серії ВН №071060 в якому зазначається, що правова допомога надається на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, враховуючи те, що за відсутності договору про надання правничої допомоги суд першої інстанції був позбавлений можливості з'ясувати відповідність понесених витрат умовам договору про надання правничої допомоги в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні клопотання позивача про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.

Також колегія суддів зазначає, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Однак, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції надано неналежну оцінку доказам представника позивача щодо заявленої адвокатом вартості послуг з посиланням на первинні документи, оскільки відповідно до п. 178.6. ст. 178 ПК України, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Форму та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджено наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481, п.п.5 п.6 якого встановлено, що документами, які підтверджують понесені витрати, безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, є платіжні доручення, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Слід зазначити, що надана позивачем квитанція до прибуткового ордера №64 від 17.09.2018 (а.с.41) складена в довільній формі, а обгрунтування заявленого відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу не співмірне розміру адміністративного стягнення у вигляді штрафу при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення, а також здійснено без посилання на первинні документи.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача в стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу розмірі, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 132,134,139, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.