Справа № 577/5089/15-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 577/5089/15-а

провадження № К/9901/6690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Берназюка Я. О., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 577/5089/15-а

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області (суддя Буток Т. А.) від 18 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Калитки О. М., Кононенко З. О., Бондара В. О.) від 02 лютого 2016 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2, з 01 червня 2015 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області поновити виплату пенсії ОСОБА_2, з 01 червня 2015 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 487,20 грн.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що з 08 травня 2010 року він отримує пенсію, призначену йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) та продовжує працювати на посаді головного спеціаліста Конотопського МВ УДМС України в Сумській області, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII). Однак, з 01 квітня 2015 виплату пенсії відповідачем було припинено, у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VIII), яким було внесено зміни до ст. 54 Закону № 2262-ХІІ.

3. Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 01 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. 24 березня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому останнє просило касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 22 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 08 травня 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

12. Водночас, з 31 грудня 2013 року позивач працює на посаді головного спеціаліста Конотопського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській, та є державним службовцем 15 рангу.

13. З 01 квітня 2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VIII), яким внесені зміни до ст. 54 Закону № 2262-ХІІ.

14. 17 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про поновлення виплати пенсії з 01 червня 2015 року.

15. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01 жовтня 2015 року № 442/С-11 позивачу повідомлено, що згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ, у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, тимчасово із 01 червня 2015 року і до остаточного законодавчого врегулювання спеціальні пенсії не призначаються.

16. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що дії пенсійного органу по припиненню позивачу виплати пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-ХІІ з 01 квітня 2015 року ґрунтується нормах чинного законодавства.

18. Такі висновки судів попередніх інстанцій обґрунтовано тим, що п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження, у виплаті пенсії на період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, у тому числі, Закон № 3723-XII, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. Однак, у цьому переліку Закон № 2262-ХІІ відсутній, тобто обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти.

19. Водночас, суди попередніх інстанцій зазначили, що ст. 54 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється після звільнення з роботи. Інших підстав для поновлення пенсії не передбачено.

20. У зв'язку з наведеним суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що оскільки позивач продовжує працювати на посаді головного спеціаліста Конотопського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, підстави для нарахування йому пенсії за вислугу років з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням змін внесених Законом № 213-VIII, відсутні.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано, що оскаржуваними діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст. 46 Конституції України, обмеження якого неможливе.

22. Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень були порушені ст. 1, 3, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 21, 22, 46, 48, 56, 64, 68 Конституції України, що унеможливлює реалізацію його права на отримання пенсії.

23. Також скаржник, з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, зазначає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної йому відповідно до Закону № 2262-ХІІ, підлягала відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

25. Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до ст. 54 Закону № 2262-ХІІ та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

27. Отже, з 01 квітня 2015 року призначені за Законом № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених Законом № 3723-XII.

28. Разом з цим, п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

29. Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

30. Відтак, з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно з Законом № 3723-ХІI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії, призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

31. Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими в частині зобов'язання відповідача поновити йому виплату пенсії за віком починаючи з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

32. Аналогічний правовий висновок щодо застосування вказаних правових норм викладено в постанові Верховного Суду України від 31 липня 2018 року у справі № 127/4952/17.

33. З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права (Закон № 2262-ХІІ, п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ), що, за правилами ст. 351 КАС України, є підставою для скасування судових рішень повністю і ухвалення нового судового рішення.

34. Відповідно до ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

35. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

36. Розмір судових витрат, який підлягає розподілу, складається зі сплаченого судового збору у розмірі 1607,76 грн., а саме:

1) за подачу адміністративного позову - 487,20 грн. (а. с. 1);

2) за подачу апеляційної скарги - 535,92 грн. (а. с. 55);

3) за подачу касаційної скарги - 584,64 грн. (а. с. 80).

37. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню повністю, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі № 577/5089/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2, з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області () сплачені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1607 (одна тисяча шістсот сім) гривень 76 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді Я. О. Берназюк

О. П. Стародуб