Справа № 823/1261/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1261/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ТОВ "Хімагроекспорт" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ "Хімагроекспорт" звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, яким просило: визнати протиправним та скасувати рішення від 05.02.2018 № 11377/39669736; № 11376/39669736; № 11374/39669736; № 11357/39669736; № 11378/39669736 та зобов'язати відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 114 від 21.11.2017, № 122 від 23.11.2017, № 124 від 28.11.2017, № 135 від 29.11.2017, № 146 від 29.11.2017, № 11 від 12.12.2017, подані позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних відповідачем прийняті з порушенням норм чинного законодавства та є протиправними.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних винесено фіскальним органом обґрунтовано та правомірно, а відтак, визнанню протиправними та скасуванню не підлягають.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримують висновки суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в даній справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що з 02.03.2015 ТОВ «Хімагроекспорт» зареєстроване як юридична особа, є платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля хімічними продуктами (код КВЕД 46.75).

За 2017 рік ТОВ «Хімагроекспорт» було поставлено своїм контрагентам продукцію, а саме: мінеральні добрива на підтвердження чого складено податкові накладні № 114 від 21.11.2017, № 122 від 23.11.2017, № 124 від 28.11.2017, № 135 від 29.11.2017, № 146 від 29.11.2017, № 11 від 12.12.2017 та направлено їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно квитанції про реєстрацію податкових накладних, податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено відповідно п. 201.16 ст. 201 ПК України, оскільки ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків згідно наказу Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 3102. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На виконання п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст.201 ПК України позивачем направлено податковому органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податкових накладних з наданням копій підтверджуючих документів та поясненнями від 10.01.2018 №1, № 2, № 3, від 11.01.2018 № 4, від 12.01.2018 № 7, № 37, які отримані відповідачем.

Однак, надані позивачем документи відповідачем не було взято до уваги та рішеннями комісії ДФС від 17.01.2018 № 561150/39669736, № 561160/39669736, № 561157/39669736, від 18.01.2018 № 563624/39669736, 563625/39669736, № 563637/39669736 товариству відмовлено в реєстрації податкових накладних № 114, № 122, № 124, № 135, № 146, № 11 з посиланням на те, що платником податку надано копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Дані рішення товариство оскаржило до ДФС України, при цьому, надали додаткові письмові пояснення та копії документів на підтвердження реальності здійсненої операції по податкових накладних № 114, № 122, №124, № 135, № 146, № 11.

Від ДФС України до позивача надійшли рішення від 05.02.2018 № 11379/39669736, № 11377/39669736, № 11376/39669736, № 11374/39669736, № 11357/39669736, № 11378/39669736, якими відмовлено у задоволенні скарг позивача, а рішення про відмову в реєстрації накладної залишені без змін.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Згідно із пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З огляду на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29 грудня 2010 року (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 p.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (пункт 201.16 статті 201 ПК України).

В силу підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13 червня 2017 року міститься визначення таких критеріїв (Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями):

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Таким чином, визначення фіскальним органом у квитанціях конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у наказі Міністерства фінансів України № 567 від 13 червня 2017 року "Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі - Вичерпний перелік документів).

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання- передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Таким чином, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Судом встановлено, що у квитанціях щодо зупинення реєстрації податкових накладних від 10.01.2018 №1, № 2, № 3, від 11.01.2018 № 4, від 12.01.2018 № 7, № 37, визначено п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків згідно наказу Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 3102. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На виконання п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст.201 ПК України позивачем направлено податковому органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податкових накладних з наданням копій підтверджуючих документів та поясненнями від 10.01.2018 №1, № 2, № 3, від 11.01.2018 № 4, від 12.01.2018 № 7, № 37, які отримані відповідачем, зокрема:

договір поставки № 256/11/16 від 29.11.2016, укладений між позивачем (Постачальник) та селянським (фермерським) господарством «Карпати С» (Покупець) предметом якого було постачання мінеральних добрив (хімічної продукції), специфікацію на поставку товару, рахунок-фактуру № х-00000624 від 21.11.2017, видаткову накладну № х-00000897 від 23.11.2017, рахунок фактуру № х-00000632 від 27.11.2017, видаткову накладну № х-00000910 від 28.11.2017, що складені під час виконання даного договору;

договір поставки № 221/11/1602.11.2016, укладений між позивачем (Постачальник) та фермерським господарством «Оксамит» (Покупець), предметом якого було постачання мінеральних добрив (хімічної продукції), специфікацію на поставку товару, рахунок-фактуру № х-00000628 від 22.11.2017, видаткову накладну № х-00000900 від 23.11.2017, товарно-транспортну накладну від 23.11.2018 № 231117, що складені під час виконання даного договору;

договір поставки від 21.11.2016 № 242/11/16, укладений між позивачем (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Мінагротрейд» (Покупець), предметом якого було постачання мінеральних добрив (хімічної продукції), специфікацію на поставку товару, рахунок-фактуру № х-00000645 від 11.12.2017 за цим договором.

договір поставки від 27.11.2017 № 503/11/17, укладений між позивачем (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Мінагротрейд» (Покупець), предметом якого було постачання мінеральних добрив (хімічної продукції), специфікацію на поставку товару, рахунок-фактуру № х-00000638 від 28.11.2017, видаткові накладні 30.11.2017 № х-00000917 № х-00000918, № х-00000919, від 14.12.2017 № х-00000938, № х-00000939, № х-00000940 відповідно до цього договору;

договір поставки від 08.08.2017 № 449/08/17, укладений між позивачем (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Чорноострівське Агро» (Покупець), предметом якого було постачання мінеральних добрив (хімічної продукції), специфікацію на поставку товару, рахунок-фактуру № х-00000621 від 20.11.2017, видаткову накладну від 16.01.2018 № х-00000033 відповідно до цього договору.

Крім того, для належного виконання умов вказаних договорів поставки позивачем укладено ряд договорів поставки мінеральних добрив, які також були надані відповідачу, а саме:

Між ТОВ «Агротрейд НД» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки мінеральних добрив № 0118-01 від 18.01.2017, предметом якого було постачання мінеральних добрив (агрохімікатів). На виконання умов вказаного договору до матеріалів справи додано специфікацію на поставку товару № 12, рахунок-фактуру № 1574 від 21.11.2017, видаткову накладну від 23.11.2017 № 3318, податкові накладні № 184 від 21.11.2017, № 194 від 23.11.2017 які відповідно до квитанції № 1 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

08.11.2017 між ТОВ «Агросток Україна» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки мінеральних добрив № 353-АС, предметом якого було постачання мінеральних добрив (агрохімікатів). На виконання умов вказаного договору до матеріалів справи додано рахунок № ХР001161 від 27.11.2017, видаткову накладну від 28.11.2017 № Р0013620, податкову накладну № 457 від 28.11.2017, яка відповідно до квитанції № 1 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

10.01.2017 між ТОВ «Українська Агропромислова Група» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки № 29, предметом якого відповідно до специфікації було постачання аміачної селітри. На виконання умов вказаного договору до матеріалів справи додано, специфікацію № 109 від 10.01.2017, рахунки на оплату по замовленню № 5002 від 27.11.2017 № 5206 від 11.12.2017, видаткову накладну від 28.11.2017 № 6785, податкові накладні № 572 від 28.11.2017 та № 229 від 12.12.2017, які відповідно до квитанції № 1 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

13.11.2017 між ТОВ «АЛКОСБИТ» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки № 14/11, предметом якого було постачання мінеральних добрив (агрохімікатів). На виконання умов вказаного договору до матеріалів справи додано рахунок-фактуру № СФ-0000387 від 17.11.2017, видаткові накладні від 29.11.2017 № РН-0000387/4, № РН-0000387/45, № РН-0000387/6, № РН-0000387/7, № РН-0000387/8, № РН-0000387/10 податкові накладні від 28.11.2017 № 575, № 576, № 807, від 29.11.2017 № 568, № 572, які відповідно до квитанції № 1 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

27.09.2017 між ТОВ «ВО «Адамас» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 27/09, предметом якого було постачання мінеральних добрив. На виконання умов вказаного договору до матеріалів справи додано специфікацію № 7, видаткову накладну від 05.01.2018 № 720, податкову накладну від 29.11.2017 № 190, яка відповідно до квитанції № 1 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, надані позивачем документи не були взяті до уваги податковим органом, та рішенням комісії ДФС від 17.01.2018 № 561150/39669736, № 561160/39669736, № 561157/39669736, від 18.01.2018 № 563624/39669736, 563625/39669736, № 563637/39669736 товариству відмовлено в реєстрації податкових накладних № 114, № 122, № 124, № 135, № 146, № 11 з посиланням на те, що платником податку надано копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

При прийнятті рішень ДФС України від 05.02.2018 № 11379/39669736, № 11377/39669736, № 11376/39669736, № 11374/39669736, № 11357/39669736, № 11378/39669736 підставою вказано про надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, у вказаних рішеннях відповідачем не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Суд критично оцінює таке обґрунтування оскаржуваних рішень, оскільки при наданні письмових пояснень до відповідача та в ході судового розгляду позивачем надано суду фінансово - господарську документацію, що підтверджує реальність здійснених позивачем господарських операцій.

Вищезазначені договори поставки не суперечать чинному законодавству України, а також пов'язані з господарською діяльністю товариства.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про реальність проведення позивачем господарських операцій, суд вважає, що уповноважений контролюючий орган не мав правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних № 114 від 21.11.2017, № 122 від 23.11.2017, № 124 від 28.11.2017, № 135 від 29.11.2017, № 146 від 29.11.2017, № 11 від 12.12.2017.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення комісії ДФС від 17.01.2018 № 561150/39669736, № 561160/39669736, № 561157/39669736, від 18.01.2018 № 563624/39669736, 563625/39669736, № 563637/39669736 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

При ухваленні постанови колегією суддів враховувались висновки Верховного Суду, викладених у постанові від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18.

Отже, оскільки відповідач не довів правомірність оскаржуваних дій, а встановлені обставини справи свідчать про їх протиправність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене вище та доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права; з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 у справі за адміністративним позовом ТОВ "Хімагроекспорт" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О.І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 27.11.2018