Справа № 636/3174/18
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 636 / 3174 / 18
№ 2-а / 636 / 65 / 2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі, зазначивши наступне.

25.07.2018 року біля 17 годин позивача на автомобілі IVEKO TURBO DAILY, державний номер 031 71 ЕА, який рухався по шосе Ростовському, 1, було зупинений відповідачем, який у вказаний час виніс відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 342787. Вказані дії позивач вважає незаконними з підстав, викладених у позові.

Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак відзиву на позов суду не надав, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що сторони повідомлені про дату та час розгляду справи, а також те, що від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову з огляду на наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 342787 (а.с. 11), 25.07.18 о 17.15 годин відповідач розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, встановив, що останній, керуючи транспортним засобом IVEKO TURBO DAILY, державний номер 031 71 ЕА, по шосе Ростовському, 1, у якого в зоні склоочисників була тріщіна (в редакції постанови) лобового скла, а також, який підлягає обовязковому технічному контролю та вчасно не пройшов його, чим порушив п.п.31.3.б та п.п. 31.4.7.б та ДСТУ 3649 п.6.8.5 від 2010 року.

За наслідком розгляду справи відносно позивача відповідач визнав його винним у вищевказаних порушеннях та постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн.

Однак, такі дії відповідача є незаконними та не узгоджуються із наступним.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 (надалі Рішення), в якому зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Пунктом 2.3 вказаного Рішення передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Згідно КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року (№ в ЄДРСРУ 62469310).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. (12.01.2017р. справа № 640/20250/16-а, ЄДРСРУ № 64003079; 13.01.2017 р. справа № 604/1117/16-а, ЄДРСРУ № 64040166; 16.01.2017 р. справа № 725/5847/16-а ЄДРСРУ № 64094623).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Основного Закону України).

Однак, відповідач, порушуючи наведені норми права, а також процесуальні права позивача, передбачені ст.ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, неправомірно за місцем складення спірної постанови розглянув адміністративну справу та незаконно притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу.

Окрім викладеного, при винесенні спірної постанови відповідачем не враховано наступне.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП визначено: Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що відповідач при здійснення своїх обов'язків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, повинен користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вимогами статті 254 КпАП України визначено: Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КпАП України визначено: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається із спірної постанови обставини, які були покладенні у винність позивача в правопорушенні не були зафіксовані в автоматичному режимі.

Отже, виходячи з наведених норм закону, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, копію якого повинен був надати позивачеві, після чого повідомити його де і коли відбудеться розгляд адміністративної справи відносно позивача.

Вимогами статті 280 КпАП України визначено: Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного положення статті 280 КУпАП, особа, яка відповідно до закону має право на притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху повинна з'ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України, якою визначено: Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення вказаних вимог, позивач не склавши протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача не встановив докази, які підтвердили винність позивача у скоєному правопорушенні.

Вимогами статті 268 КпАП України визначено: Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

При цьому, наведені права позивачеві відповідачем розяснені не були, при цьому їх викладення на зворотному боці спірної постанови не є належним виконанням вимог з розяснення прав, оскільки особа із зазначеним знайомиться після отримання постанови, тобто після завершення розгляду адміністративної справи. Зазначене є також порушенням права на захист, оскільки позивачеві не було надано можливості скористатись допомогою захисника або іншого фахівця у галузі права при розгляді його справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, що оскаржується, не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Вимогами статті 283 КпАП України визначено: Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В порушення вимог статті 283 КпАП України відповідачем при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не виконано вимог статті 280 КпАП України, т.я. в постанові не зазначено докази, які підтверджують винність особи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, відповідачем при розгляді адміністративної справи на місці складення спірної постанови допущено ряд істотних порушень вимог КУпАП, наслідком яких є недоведеність порушень ПДР в діях позивача та незаконність спірної постанови.

Окрім цього, кваліфікуючи дії позивача, відповідачем не враховані норми п.2 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якого обов'язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Дослідивши технічний паспорт автомобіля IVEKO TURBO DAILY, державний номер 031 71 ЕА (а.с. 10) суд встановив, що його вага складає 2 850 тони, що вказує на обгрунтованість доводів про те, що зазначений автомобіль не підлягає обовязковому технічному контролю.

Разом з цим, відповідачем при складанні спірної постанови допущено ряд порушень вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.15 № 1376, а саме п.9, що виразилось у скороченні назви займаної посади, виправлення дати ДСТУ 2010 та зазначенні скорочених ініціалів позивача ОСОБА_1 у графі постановив.

За викладених обставин постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 342787 від 25.07.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 241-247 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 342787 від 25.07.2018 року.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, 3 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя