Справа № 826/7483/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7483/17 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.09.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Апеляційного суду м. Києва, Державної судової адміністрації України, треті особи: Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду міста Києва, Державної судової адміністрації України, третя особа Державна казначейська служба України, в якому просив зобов'язати Апеляційний суд міста Києва та Державну судову адміністрацію України нарахувати ОСОБА_3 вихідну допомогу, згідно статті 136 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів», у розмірі 10 місячних заробітних плат та виплатити ОСОБА_3 недоплачену суму вихідної допомоги у розмірі 7 місячних заробітних плат, що складає 209 440 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.09.2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 27 листопада 2018 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, з травня 1990 року ОСОБА_3 працював на посаді судді, в тому числі, з серпня 2008 року - судді Апеляційного суду міста Києва.

Рішенням Вищої ради юстиції № 3118/0/15-16 від 08.12.2016 звільнено ОСОБА_3 з посади судді Апеляційного суду міста Києва, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду міста Києва № 562-ос від 21.12.2016, зокрема :

- вважати ОСОБА_3 звільненим 08.12.2016 з посади суддів апеляційного суду міста Києва, у зв'язку з ухваленням Вищою радою юстиції рішення про звільнення, у зв'язку з поданням заяви про відставку;

- відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності виплатити ОСОБА_3 вихідну допомогу в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

20.04.2017 позивач звернувся до Апеляційного суду міста Києва з заявою про нарахування та виплату вихідної допомоги, відповідно до законодавства України.

Листами Апеляційного суду міста Києва № 60/0403/17 від 12.05.2017 та Державної судової адміністрації України № М488-17-505/17 від 05.05.2017 позивачу відмовлено у перерахунку та виплаті вихідної допомоги у належному розмірі на підставі того, що заява про відставку подана до Вищої ради юстиції та рішення Вищої ради юстиції про відставку прийнято після набрання чинності Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким частина перша статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, виключена, а на момент звільнення діяв Закон України від 02.06.2016 року № 1402-УІІ « Про судоустрій і статус суддів», яким передбачена виплата вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород.

Виплата ОСОБА_3 вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою, що становить 89 760,00 грн, не заперечується сторонами (довідка № 67/0403/17 від 06.06.2017 а.с.23).

З метою захисту своїх порушених, на думку позивача, прав на отримання вихідної допомоги, у зв'язку з відставкою, ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду.

Частиною 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року, було передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з частиною 3 статті 122 цього Закону, повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Частиною 1 статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону від 14 березня 2014 року №887-VII, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Конституційним Судом України не приймалося, а отже, з 01 квітня 2014 року судді, які виходили у відставку, не мали права на отримання вихідної допомоги, згідно з статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», положеннями частини 1 статті 143 якого передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Як зазначалося вище та не заперечується сторонами, позивачу було виплачено вихідну допомогу в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Також, суд звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Вищою радою юстиції рішення про звільнення позивача, а саме 08.12.2016.

Також, відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2013 від 19 листопада 2013 року, Конституційний Суд України вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів та не має постійного характеру.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право на відставку позивачем реалізовано під час дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року, положеннями якого не було передбачено виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат.

Аналогічна права позиція викладена Верховним Судом у своїй постанові від 23 травня 2018 у справі №821/735/16.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.09.2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2018 року.

v