Справа № 804/3423/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

28 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/3423/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Норочевського Олександра Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. (суддя Ільков В.В.) в справі № 804/3423/18 за позовом адвоката Норочевського Олександра Олександровича до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Норочевський Олександр Олександрович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Одеської міської ради про зобов'язання надати запитувану за його адвокатським запитом від 08.03.2018 р. письмову інформацію про причини та підстави видачі ОСОБА_6 наступних документів: виконавчим комітетом Одеської міської ради від 17.10.2003 р. громадянці свідоцтва право власності на 7/25 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1; управлінням житлового та комунального господарства Одеського міськвикому свідоцтва про право власності НОМЕР_1 2002 на частку домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до правовідносин, що виникли у березні 2018 р., положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка втратила чинність. Крім того, вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що інформація, яку запитував позивач, є конфіденційною.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Одеська міська рада просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, проте підлягає зміні мотивувальна частина рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2017 року між позивачем як адвокатом та ОСОБА_5 укладено договір № 140 про надання правової допомоги.

08.03.2018 р. позивачем направлено адвокатський запит Одеському міському голові, до якого додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, в якому позивач просив надати письмову інформацію про причини та підстави видачі ОСОБА_6 наступних документів: виконавчим комітетом Одеської міської ради від 17.10.2003 року громадянці свідоцтва право власності на 7/25 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1; управлінням житлового та комунального господарства Одеського міськвикому свідоцтва права власності НОМЕР_1 2002 року на частку домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду адвокатського запиту надана відповідь № 2630-01/18 від 30.03.2018 року за підписом директора КП «БТІ» Одеської міської ради, в якій зазначено (мовою оригіналу): «Виконуючи резолюцію першого заступника міського голови Орловського А.Й, від 21.03.2018 р. за вих. №02,02-13/219 щодо надання інформації про причини та підстави видачі ОСОБА_6 наступних документів: Виконавчим комітетом Одеської міської ради 17 жовтня 2003 р. свідоцтва про право власності на 7/25 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та Управлінням житлового та комунального господарства Одеського міськвиконкому Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 2002 р. на вищезазначений об'єкт нерухомого майна, у зв'язку із наданням правової допомоги ОСОБА_5, повідомляємо, що у даному випадку адвокатом запитується конфіденційна інформація (інформація з обмеженим доступом) про майновий стан фізичної особи, яка не надавала адвокату згоду на її збирання. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації». Пунктом 4 частини 1 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.».

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що що законодавство у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачає особливий порядок надання інформації з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно, встановлює певні обмеження щодо доступу до вказаної інформації, а адвокати не віднесені до виключного переліку осіб, встановлених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому відмовляючи позивачу у наданні інформації про нерухоме майно особи на адвокатський запит, відповідач діяв правомірно відповідно до норм Конституції України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про інформацію», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки інформація щодо нерухомого майна є конфіденційною, крім того, зважаючи на характер інформації, яку просив надати позивач у своєму запиту, та норм чинного законодавства, відмова відповідача надати таку інформацію щодо фізичної особи, за відсутності згоди останньої на це, є правомірною.

Суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог, проте вважає за необхідне змінити її в частині обґрунтування висновків суду для прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що 08.03.2018 р. адвокатом Норочевським О.О. у зв'язку з наданням правової допомоги за договором з ОСОБА_5, направлено до Одеського міського голови запит в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якому просив надати письмову інформацію про причини та підстави видачі ОСОБА_6 наступних документів: виконавчим комітетом Одеської міської ради 17 жовтня 2003 р. свідоцтва право власності на 7/25 домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1; управління житлового та комунального господарства Одеського міськвиконкому свідоцтва право власності НОМЕР_1 2002 року на частку домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_1.

Листом № 2630-01/18 від 30.03.2018 р. КП «БТІ» Одеської міської ради повідомлено позивача, що адвокатом запитується конфіденційна інформація (інформація з обмеженим доступом) про майновий стан фізичної особи, яка не надавала адвокату згоду на її збирання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно зі статтею 24 вказаного Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на. надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватись надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлений адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи у відносинах з адвокатами зобов'язані дотримуватися вимог Конституції України та законів України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, практики Європейського суду з прав людини.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), який також спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Частиною 1 статті 12 Закону № 1952-IV в редакції, яка діє з 07.03.2018 р., встановлено, що державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Відповідно до частин 1 та 3 Закону № 1952-IV інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною.

Позивач звернувся за отриманням інформації про причини та підстави видачі свідоцтв про право власності на об'єкт нерухомого майна до Одеської міської ради.

Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 1952-IV, Міністерство юстиції України забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем.

Порядок надання інформації з державного реєстру врегульовано статтею 32 Закону № 1952-IV, частиною якої встановлено, що для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб'єктом права чи за об'єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Порядок доступу до Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінетом Міністрів України №722 від 24 грудня 2014 року затверджено Порядок доступу посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки, нотаріусів, адвокатів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок визначає умови та підстави безпосереднього доступу посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки, нотаріусів, адвокатів (далі - користувачі) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек (далі - реєстри) у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, а також механізм користування ними.

Доступ користувачів до Державного реєстру прав та реєстрів надається (припиняється) на підставі договору, укладеного між таким користувачем та адміністратором Державного реєстру прав (п. 2 Порядку).

Пошук відомостей про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав здійснюється користувачем відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна, адресою об'єкта нерухомого майна, місцезнаходженням або кадастровим номером земельної ділянки, або за ідентифікаційними даними фізичної чи юридичної особи. (п. 4 Порядку).

Пошук необхідних відомостей у реєстрах здійснюється відповідно до Порядку використання даних реєстрів, затвердженого Мін'юстом.

Постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 4 Порядку № 1141 ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема, надання інформації з Державного реєстру прав.

Послідовний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що питання надання інформації адвокатам під час надання ними правової допомоги відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» здійснюється шляхом пошуку відомостей про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі користувачем відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна, адресою об'єкта нерухомого майна, місцезнаходженням нерухомого мйана або кадастровим номером земельної ділянки, або ж за ідентифікаційними даними фізичної чи юридичної особи. Доступ користувачів до такого реєстру надається на підставі договору, укладеного між користувачем та адміністратором Державного реєстру прав (п.2 Порядку).

Оскільки підстави проведення реєстраційних дій є складовою відомостей Державного реєстру, позивач на підставі статті 32 Закону № 1952-IV мав самостійно здійснити пошук необхідних відомостей в реєстрі.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством України визначений порядок для отримання інформації адвокатами з Державного реєстру щодо об'єкта нерухомого майна.

Саме Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та прийнятими на виконання цього Закону нормативно-правовими актами визначено порядок і спосіб отримання адвокатом відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає право адвоката під час надання правової допомоги на отримання інформації від органу державної влади, тоді як спеціальний закон визначає порядок отримання такої інформації, нормативно-правові акти регулюють механізм отримання інформації.

Відтак, відповідачами не порушено право позивача як адвоката на отримання інформації за адвокатським запитом, відповідно, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції при вирішенні справи помилково застосував норми Закону № 1952-IV у нечинній редакції, а також дійшов до необґрунтованого висновку про те, що запитувана позивачем інформація є конфіденційною, тому суд змінює мотивувальну частину рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Норочевського Олександра Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. в справі № 804/3423/18 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. в справі № 804/3423/18 за позовом адвоката Норочевського Олександра Олександровича до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 28.11.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.11.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко