Справа № 807/721/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2018 року м. Ужгород№ 807/721/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участю сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

позивача - Кухнюк Г.В.,

представник відповідача - Жупан А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, ЄДРПОУ - 20453063) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 27 листопада 2018 року.
11 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить суд: 1) визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату призначеної пенсії на підставі довідок про нарахування та виплату грошового забезпечення та одноразових виплат, з яких утримано/нараховано та сплачено страхові внески/єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24 травня 2018 року № 11/К-10 та військової частини НОМЕР_2 від 23 травня 2018 року № 228 про грошове забезпечення за період з березня 2015 року по березень 2017 року, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк п`ять днів з наступного дня після отримання копії ухвали для усунення недоліків.

25 липня 2018 року на виконання вимог ухвали від позивача на адресу суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви.

З 31 липня 2018 року по 03 серпня 2018 року суддя перебував у відрядженні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

29 серпня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити повністю, а також клопотання, в якому відповідач просить розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

26 жовтня 2018 року винесена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

19 листопада 2018 року відповідач в засіданні суду подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 19 листопада 2018 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 квітня 2017 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70 відсотків суми грошового забезпечення. Однак, до розрахунку пенсії відповідач не включив матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову допомогу при звільненні та відмовив позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням вказаних виплат. Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що механізм обчислення заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» регулюється постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року. Однак, включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсій матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні тощо вказаною постановою не передбачено. Таким чином, відповідач діяв у межах чинного законодавства, про що і зазначив у судовому засіданні та просив суд відмовити в задоволенні позову. Також представник відповідача у судовому засіданні наголошував на пропущенні позивачем строку звернення до суду. Крім того відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії з урахуванням відомостей та документів наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

У відповіді яка була надана позивачу згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 317/К-99-01 від 25 червня 2018 року не вбачаються ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, а тому є лише листом який несе інформаційний характер, повідомлення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом було встановлено, що відповідачем 21 квітня 2017 року позивачу призначено пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70 відсотків сум заробітної плати.

Для розрахунку пенсії позивачем було подано грошовий атестат № 47 від 20 квітня 2017 року, додаток до грошового атестату № 47 від 20 квітня 2017 року про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії, що видані військовою частиною НОМЕР_2 .

Позивач 25 червня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки № 228 від 23 травня 2018 року, що видана військовою частиною НОМЕР_2 , довідки Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 11/к-10 від 24 травня 2018 року.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 317/К-99-01 від 25 червня 2018 року позивачу відмовлено у задоволенні його заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 1-2 даного Закону у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою Кабінету Міністрів № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджена наказом Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року. Розмір грошової допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття у щорічну основну відпустку.

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачена одноразова грошова допомога при звільненні.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»).

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»).

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, на які нараховуються збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, входила до системи оплати праці позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом в постановах від 05 червня 2018 року у справі № 404/169/17(2-а/404/189/17), від 10 липня 2018 року № 368/390/17, від 02 травня 2018 року 3 344/16515/16а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Факт отримання позивачем зазначених виплат та нарахування на них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підтверджується довідкою № 228 від 23 травня 2018 року, що видана військовою частиною НОМЕР_2 , довідкою Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 11/к-10 від 24 травня 2018 року.

При цьому, суд погоджується із твердженням позивача про те, що зазначення у довідці № 228 від 23 травня 2018 року сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не являється обов`язковим з огляду на ту обставину, що військова частина являється юридичною особою, а обов`язковість відрахування із грошового забезпечення єдиного внеску передбачена Податковим кодексом України та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 1, п. 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначеної пенсії проводиться за документами, що є у пенсійній справі, а також за додатковими документами, поданими пенсіонерами.

За таких обставин висновок відповідача про те, що ОСОБА_1 має право звернутися до Адміністрації Державної прикордонної служби України та надати уточнену довідку про щомісячні грошові види грошового забезпечення суперечить ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої позивач повинен подати додаткові документи для перерахування пенсії до органу, що призначає пенсію.

Стосовно посилань відповідача на неподання ОСОБА_1 заяви про перерахування пенсії відповідного зразка, то суд приймає до уваги лист відповідача № 317/К-99-01 від 25 червня 2018 року із відсутністю будь-яких роз`яснень про подання заяви про перерахування пенсії встановленого зразка, з моменту отримання якого у позивача виникло право звернення до суду, а тому позивачем відповідний строк не пропущений.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що висновки пенсійного органу стосовно відсутності підстав для перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, - є безпідставними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства.

У зв`язку із вищенаведеним позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату призначеної пенсії на підставі довідок про нарахування та виплату грошового забезпечення та одноразових виплат, з яких утримано/нараховано та сплачено страхові внески/єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24 травня 2018 року № 11/К-10 та військової частини НОМЕР_2 від 23 травня 2018 року № 228 про грошове забезпечення за період з березня 2015 року по березень 2017 року, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови включення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії із врахування вказаних виплат, тому порушені права позивача підлягають захисту судом шляхом зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, ЄДРПОУ - 20453063) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 317/К-99-01 від 25 червня 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про нарахування та виплату грошового забезпечення та одноразових виплат, з яких утримано/нараховано та сплачено страхові внески/єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24 травня 2018 року № 11/К-10 та військової частини НОМЕР_2 від 23 травня 2018 року № 228 про грошове забезпечення за період з березня 2015 року по березень 2017 року, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Д.В. Іванчулинець