Справа № 640/19600/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 листопада 2018 року м. Київ № 640/19600/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревелвента» про вжиття заходів забезпечення позову, зацікавлені особи: приватний виконавець виконавчого органу міста Київ Жаботинський Іван Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Приватне підприємство «Дніпровський краєвид 07»

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тревелвента» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, будинок 11, кімната 23) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

1. заборонити приватному виконавцю виконавчого округу місто Київ Жаботинському Івану Володимировичу (Посвідчення №0006 від 30.05.2017, адреса: 01030, м. Київ, вулиця Хмельницького Богдана (Шевченківський район), 17/52А, офіс 610 (перша черга БЦ «Леонардо», поверх 6) вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (, адреса:01001, м. Київ, провул. Шевченка, будинок 12) за виконавчими провадженням АСВП №57756223 та АСВП №57756205, в тому числі, але не виключно: приймати постанови про арешт коштів та майна боржника, направляти їх будь-яким банківським установам, третім особам чи виконувати їх в інший спосіб, направляти платіжні вимоги про списання коштів боржника до будь-яких банківських установ, стягувати грошові кошти, перераховувати стягнуті грошові кошти на рахунок стягувана, звертати стягнення на майно боржника, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 13.12.2017 по справі №910/11965/16 (п.2 прохальної частини заяви);

2. зупинити стягнення на підставі наказів господарського суду м. Києва по справі №910/11965/16.

В обґрунтування своєї заяви ТОВ «Тревелвента» вказує на те, що Товариство, як акціонер Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ПАТ «Промінвестбанк») має намір оскаржувати до суду дії та постанови приватного виконавця Жаботинського І.В. винесені/вчинені в рамках виконавчих проваджень АСВП №57756223 та АСВП №57756205 з мотивів відсутності у приватного виконавця прав виконувати рішення у справі №910/11965/16 з огляду на приписи п.4 ч.4 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», а також існуванням обставин, які засвідчую наявність потенційного конфлікту інтересів в межах спірних виконавчих проваджень (п.3 ч.4 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження») (п.3 про.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову мотивована існуванням реальної загрози заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «Тревелвента», яка обумовлюється економічною шкодою, що може бути завдана Товариству, як акціонеру ПАТ «Промінвестбанк», оскільки господарська діяльність Банку може бути заблокована внаслідок вчинення приватним виконавцем виконавчих дій в межах виконавчих проваджень АСВП №57756223 та АСВП №57756205 та вже сьогодні приватний виконавець Жаботинський І.В. може надіслати платіжні вимоги до банківських установ, що призведе до списання коштів з рахунків ПАТ «Промінвестбанк».

При вирішенні даної заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

У відповідності до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Як вбачається із заяви ТОВ «Тревелвента» та додатних до неї матеріалів, дане Товариство є акціонером ПАТ «Промінвестбанк» (виписка про стан рахунку в цінних паперах на 31.10.2018).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.12.2017 у справі №910/11965/16 первісні позовні вимоги Приватного підприємства «Дніпровський краєвид 07» задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провул. Шевченка, буд. 12; ідентифікаційний код 00039002) на користь Приватного підприємства «Дніпровський краєвид 07» (04212, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 12-А; ідентифікаційний код 35130219) інфляційні втрати у розмірі 22 197 553 (двадцять два мільйони сто дев'яносто сім тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн 48 коп., 3% річних у розмірі 2 039 957 (два мільйони тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн 26 коп., судовий збір за подання даного позову у розмірі 206 181 (двісті шість тисяч сто вісімдесят одна) грн 99 коп. та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 248 040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) грн 40 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі № 910/11965/16 скасовано частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції: « 1. У задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю. 2. Зустрічний позов задовольнити повністю.3. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 24.10.2013, укладений між Приватним підприємством «Дніпровський краєвид 07» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Екомонтажсервіс». 4. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Екомонтажсервіс» відмовити повністю. 5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Екомонтажсервіс» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 29; ідентифікаційний код 25403176) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн 00 коп.»

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 касаційна скарга Приватного підприємства «Дніпровський краєвид 07» задоволено; постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 скасовано; рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/11965/16 залишено в силі.

03 жовтня 2017 року Господарським судом міста Києва видано накази №917/11965/16.

Приватним виконавцем Жаботинським І.В. 21.11.2018 винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень АСВП №57756223 та АСВП №57756205 з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва №917/11965/16 від 03 жовтня 2017 року, а також про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника.

Стягувачем за виконавчим провадженням є Приватне підприємство «Дніпровський краєвид 07», а боржником - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частини 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо:

1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов'язані з ним особи.

Пов'язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв:

- виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов'заних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи;

- виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу / склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.

Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов'язаними;

2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;

3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;

4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Як вбачається з тексту рішення Господарського суду міста Києва від 113.12.2017 у справі №910/11965/16, в якості представників третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Екомонтажсервіс» (яким передано право вимоги до ПАТ «Промінвестбанк» позивачу у справі №910/11965/16 ПП «Дніпровський краєвид 07») визначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - юристи АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери», де, до отримання відповідного свідоцтва працював Жаботинський І.В. в якості юриста.

Однак, слід наголосити, що відповідність дій приватного виконавця вимогам чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, а також правомірність (неправомірність) оскаржуваних рішень, буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду відповідного позову по суті. У разі встановлення протиправності оскаржуваних дій і рішення відповідача та задоволення позовних вимог, захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.04.2018 у справі №826/14428/17.

Небезпека запобігання шкоди правам та інтересам позивача обумовлюється економічною шкодою, завданою ТОВ «Тревелвента», як акціонеру боржника за виконавчим провадженням, внаслідок винесення оскаржуваних рішень, оскільки діяльність Банку буде заблоковано, що призведе до позбавлення можливості ведення господарської діяльності останнім.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що невжиття заходів, про які просить заявник у пункті 1 заяви, може створити очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист вказаних прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

Водночас, з урахуванням висновку суду про необхідність вжиття заходів, визначених у пункті 1 заяви, зважаючи на зміст такого заходу забезпечення позову, підстави для зупинення стягнення на підставі наказів Господарського суду міста Києва по справі №910/11965/16 відсутні. Відтак, заява ТОВ «Тревелвента» в даній частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Тревелвента» про забезпечення адміністративного позову.

При цьому, заявнику роз'яснюється, що згідно частини 2 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревелвента» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, будинок 11, кімната 23) про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.

Заборонити приватному виконавцю виконавчого округу місто Київ Жаботинському Івану Володимировичу (Посвідчення №0006 від 30.05.2017, адреса: 01030, м. Київ, вулиця Хмельницького Богдана (Шевченківський район), 17/52А, офіс 610 (перша черга БЦ «Леонардо», поверх 6) вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (, адреса:01001, м. Київ, провул. Шевченка, будинок 12) за виконавчими провадженням АСВП №57756223 та АСВП №57756205, в тому числі, але не виключно: приймати постанови про арешт коштів та майна боржника, направляти їх будь-яким банківським установам, третім особам чи виконувати їх в інший спосіб, направляти платіжні вимоги про списання коштів боржника до будь-яких банківських установ, стягувати грошові кошти, перераховувати стягнуті грошові кошти на рахунок стягувана, звертати стягнення на майно боржника, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 13.12.2017 по справі №910/11965/16.

В іншій частині заяву - залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дана ухвала може бути пред'явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 25 листопада 2021 року.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя: Н.А. Добрівська