Справа № 804/4362/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 листопада 2018 р. Справа № 804/4362/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кальника В.В.

за участі:

секретаря судового засідання Туренко К.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 Коробова І.О.

представника відповідача 2 Никитенка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання Дніпровської міської ради про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до відповідача 1 Дніпровської міської ради, відповідача 2 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № -0464, № 253291 - 1319-0464/1 від 20.02.2018 р., -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 року ОСОБА_4 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської міської ради, Головного управлінння ДФС у Дніпропетровській області, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо неприпинення права користування земельною ділянкою у зв'язку із закінченням строку Договору оренди землі від 10.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та Дніпропетровською міською радою про користування земельною ділянкою, по АДРЕСА_1 за кадастровим номером НОМЕР_1, визнати договір оренди землі від 10.09.2009 року припиненим з 31.12.2015 року у зв'язку із закінченням його дії;

- скасувати податкове повідомлення-рішення №-0464 від 20.02.2018 р., яким нарахована сума податкового зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 153 509,81 грн. за період 2018 рік;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № -0464/1 від 20.02.2018 р., яким нарахована сума податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період 2016 рік в сумі 181025,51 грн. та за період 2017 р. в сумі 153 509,81 грн.

В судовому засіданні представником відповідача 1 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі №804/4362/18, в якому він просить:

- закрити провадження у справі № 804/4362/18 за позовом ОСОБА_4 до Дніпровської міської ради, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради щодо неприпинення права користування земельною ділянкою у зв'язку із закінченням строку Договору оренди землі від 10.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та Дніпропетровською міською радою про користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за кадастровим номером НОМЕР_1, визнання договору оренди землі від 10.09.2009 року припиненим з 31.12.2015 року у зв'язку із закінченням його дії.

Клопотання обґрунтовано тим, що дана позовна вимога не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявлений спір стосується вимог орендаря визнати припиненим договір оренди, що, на думку представника відповідача 1, жодним чином не може бути вирішено органом місцевого самоврядування, як суб'єктом владних повноважень, а може бути вирішено ним як суб'єктом господарювання.

Зауважено, що спірні правовідносини склалися з приводу припинення дії договору оренди, укладеного між позивачем та Дніпровською міською радою. Таким чином, предметом спору у даній справі є договір оренди землі. З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору.

Представник відповідача 1 вважає, що такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечив.

Представник відповідача 2 підтримав клопотання про закриття провадження по справі.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, заслухавши думку сторін, суд дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання про закриття провадження по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2009 року між ОСОБА_4 та Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди землі.

Підставою укладання договору стало рішення міської ради від 15.07.2009 року № 178/48 «Про передачу гр. ОСОБА_4, земельної ділянки по АДРЕСА_2». Предметом цього договору стала передача у строкове платне користування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 за кадастровим номером НОМЕР_1, для проектування та будівництва відкритого майданчика з навісами для зберігання будівельних матеріалів. Договір був укладений строком на 2 роки.

25.05.2012 року була укладена додаткова угода до договору оренди землі. Цією додатковою угодою був поновлений договір від 10.09.2009 року строком на два роки, починаючи з 08.10.2011 року на підставі відповідного рішення міської ради від 29.02.2012 №201/21.

Позивач в позові зазначає, що належним чином користувався земельною ділянкою до 31.12.2015, цією же датою повідомив про припинення дії договору, у зв'язку із закінченням строку його дії. ОСОБА_5 наголошує, що відповіді від Дніпровської міської ради не надійшло, а контролюючий орган ДФС продовжує нараховувати податок на землю.

У зв'язку з чим, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо неприпинення права користування земельною ділянкою у зв'язку із закінченням строку договору оренди землі від 10.09.2009, а також визнати договір оренди від 10.09.2009 землі припиненим з 31.12.2015 у зв'язку із закінченням його дії.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду вказаної позовної вимоги в порядку адміністративного судочинства, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи відносяться спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є, серед іншого, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Положеннями ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з підп. 8 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Стаття 26 цього Закону визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказане питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

З аналізу наведених норм матеріального права слід дійти висновку, що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 5 ЗК України одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Зокрема, заявлений спір стосується вимог орендаря щодо визнання припиненим договору оренди, що, в свою чергу, на думку суду, не може бути вирішено органом місцевого самоврядування, як суб'єктом владних повноважень, а може бути вирішено ним як суб'єктом господарювання (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 569/838/17).

Суд зазначає, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді, а не адміністративним.

Зазначений правовий висновок був сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 465/7909/15-а.

При цьому, продовжуючи аналіз змісту правовідносин, що склалися між сторонами в даній справі, суд, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 465/7909/15-а, приходить до висновку, що з закінченням дії договору, цивільні правовідносини між його сторонами також припиняються і сторони повертаються до попереднього стану та відносин, що не можуть бути охарактеризовані рівністю учасників з огляду на правовий статус Дніпровської міської ради як суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить висновку, що спірні правовідносини склалися після закінчення дії договору оренди землі від 10.09.2009 року, б/н, стосуються дій/бездіяльності відповідача щодо припинення його дії, а відтак, враховуючи позицію Верховного Суду по справі № 465/7909/15-а, суд приходить до висновку, що оцінка протиправності дії/бездіяльності Дніпровської міської ради після завершення дії цивільної угоди, повинна бути надана в рамках адміністративного судочинства.

При цьому, визнання факту припинення дії договору від 10.09.2009 року - не відноситься до компетенції адміністративного суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі від 10.09.2009 року припиненим з 31.12.2015 року у зв'язку із закінченням його дії.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241, 243, 248, 250, 294, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Дніпровської міської ради про закриття провадження в адміністративній справі №804/4362/18 - задовольнити частково.

Закрити провадження по справі № 804/4362/18 в частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі від 10.09.2009 року припиненим з 31.12.2015 року у зв'язку із закінченням його дії.

Продовжити розгляд справи в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради щодо неприпинення права користування земельною ділянкою у зв'язку із закінченням строку Договору оренди землі від 10.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та Дніпропетровською міською радою про користування земельною ділянкою, по АДРЕСА_1 за кадастровим номером НОМЕР_1;

- скасування податкового повідомлення-рішення №-0464 від 20.02.2018 р., яким нарахована сума податкового зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 153 509,81 грн. за період 2018 рік;

- скасування податкового повідомлення-рішення № -0464/1 від 20.02.2018 р., яким нарахована сума податкового зобов'язання з орендної плати за землю за період 2016 рік в сумі 181025,51 грн. та за період 2017 р. в сумі 153 509,81 грн.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 13.11.2018 року.

Суддя В.В. Кальник