Справа № 120/3885/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 листопада 2018 р. Справа № 120/3885/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці

про: визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - відповідач, управління) про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, 01.03.2018 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці з заявою про призначення пенсії згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Рішенням відповідача №51 від 18.04.2018 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком . Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2018 року згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалю суду від 02.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

16.11.2018 представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вказав, що управління Пенсійного фонду заперечує щодо змісту і вимог адміністративного позову, оскільки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся за призначенням пенсії на пільгових умовах 01.03.2018 (на момент звернення позивачу 58 років), пільговий стаж необхідний для призначення пенсії особам, яким виповнилося 58 років та за наявності загального стажу 30 років у чоловіків, необхідний стаж на пільгових умовах повинен складати 6 років 3 місяці. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 35 років 1 місяць 27 днів, стаж на пільгових умовах по Списках №2 становить 2 роки 8 місяців 13 днів, навчання за фахом позивача становить - 1 рік 6 місяців 2 дні, військова служба - 2 роки 1 місяць 19 днів.

Вказали, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, якщо одночасно є періоди навчання та військової служби, то сумарно ці періоди не повинні перевищувати наявний стаж роботи на пільгових умовах.

Позивач має 2 роки 8 місяців 13 днів стажу за Списком №2, навчання за фахом і військова служба разом становить 3 роки 7 місяців 21 день, тому зарахувати до пільгового стажу військову службу та навчання за фахом згідно законодавства не можливо більше, ніж 2 роки 8 місяців 13 днів, отже пільговий стаж позивача з включенням військової служи та навчання за фахом становить 5 років 4 місяці 26 днів.

ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Крім того, управління заперечило щодо стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав викладених у адміністративному позові, просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечила щодо заявленого позову з підстав викладених у відзиві.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши надані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (06.12.1959р.н.) 01.03.2018 звернувся до Управління Пенсійного фонду в м.Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у віці 58 років), подавши документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання особи, заяву про призначення пенсії, паспорт, трудову книжку БТ-І №1032980 від 20.03.2019, диплом про навчання №8312 від 02.03.1979, довідку про зміну назви організації №287 від 26.02.2018, №420 від 23.02.2018, №41 від 23.02.2018, довідку про прийняття на роботу (навчання) №0-90 від 23.02.2018, №570 від 27.02.2018, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років №Ти-9-5/352 від 22.02.2018, від 16.02.2018, довіреність НВВ 073547 від 28.08.2018.

Рішенням відповідача №51 від 18.04.2018 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказали, що загальний стаж ОСОБА_1 становить 35 років 1 місяць 27 днів, стаж на пільгових умовах по Списку №2 становить 6 років 4 місяці 4 дні, в тому числі Список №2 ст. 100 - 2 роки 8 місяців 13 днів, навчання за фахом - 1 рік 6 місяців 2 дні, військова служба - 2 роки 1 місяць 19 днів.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" (далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно п."б" ст.13 вказаного закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Так для призначення пільгової пенсії по Списку №2 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивачеві при зверненні ним до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії у віці 58 років необхідно 6 років 3 місяці спеціального стажу, що не заперечувалося представником відповідача.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 (далі - Порядок №637), також вказано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу наведених норм суд робить висновок, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників подаються лише за умови, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Відповідно довідки ПАТ "Українська залізниця" регіональної філії "Південно-західної залізниці" виробничого підрозділу локомотивне депо Дарниця від 22.02.2018 №Т4-9-5/352 ОСОБА_1 дійсно працював в локомотивному депо Дарниця Південно-Західної залізниці помічником машиніста електровоза з 05.03.1979 наказ №25 від 05.03.1979 по 09.04.1979 наказ №41 від 09.04.1979 (звільнений на військову службу).

Довідкою локомотивного депо Дарниця №506 від 21.03.2018 підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в локомотивному депо Дарниця Південно-Західної залізниці і за період з 05.03.1979 по 09.04.1979 виконував роботи пов'язані з безпекою руху поїздів за професією помічник машиніста електровоза, що передбачено Списком №2 розділу ХХХ "Транспорт" п. "Залізничний транспорт та метрополітен" затвердженого постановою ОСОБА_4 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 та керуючись ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (00 років 01 місяць 05 днів).

Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки локомотивного депо Жмеринка від 26.02.2018 №288, підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в локомотивному депо Жмеринка з 10.06.1982 по 17.01.1985 помічником машиніста тепловоза. Здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті, що передбачено Списком 2 розділу ХХХ підрозділу 1, підстава ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 пунктом 1 (02 років 07 місяців 07 днів).

У судовому засіданні встановлено та з оскаржуваного рішення вбачається, що управлінням визнається стаж позивача за віком на пільгових умовах по Списку №2 2 роки 8 місяців 13 днів.

Відповідно до трудової книжки позивача у період:

01.09.1977 по 02.03.1979 навчався у ТУ5 м. Козятин,

05.03.1979 по 09.04.1979 працював помічником машиніста електровоза,

22.04.1979 по 10.06.1981 служба в армії,

10.06.1982 по 17.01.1985 помічник машиніста тепловоза.

Судом досліджено копію атестата №8312 ОСОБА_1, який міститься в матеріалах пенсійної справи, наданої на виконання вимог ухвали суду від 02.11.2018 представником відповідача. З якого вбачається, що позивач навчався у Козятинському технічному училищі №5 м. Козятина Вінницької області з 01.09.1977 по 02.03.1979 за професією помічник машиніста електровоза.

Абзацом з) п.109 "Положения о порядке назначения и выплаты государственных пенсий Совета Министров СССР" від 03.08.1972 №590 було визначено наступне: "кроме работы в качестве рабочего или служащего в общий стаж работы засчитывается обучение в училищах и школах системы государственных трудовых резервов и системы профессионально-технического образования (в ремесленных, железнодорожных училищах, горнопромышленных школах и училищах, школах фабрично-заводского обучения, училищах механизации сельского хозяйства, технических училищах, профессионально-технических училищах и т. д.) и в других училищах, школах и на курсах по подготовке кадров, по повышению квалификации и по переквалификации.

Відповідно до законодавства, чинного на час звернення позивачем за призначенням пенсії, зокрема, ст.38 Закону України "Про професійно-технічну освіту", час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Верховним судом України у справі №21-47а14 від 25.03.2014 також зроблено висновок, що можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, які не є вищими навчальними закладами.

Відповідно довідки ПАТ "Українська залізниця" регіональної філії "Південно-західної залізниці" виробничого підрозділу локомотивне депо Дарниця від 22.02.2018 №Т4-9-5/352 ОСОБА_1 дійсно працював в локомотивному депо Дарниця Південно-Західної залізниці помічником машиніста електровоза з 05.03.1979 наказ №25 від 05.03.1979 по 09.04.1979 наказ №41 від 09.04.1979 (звільнений на військову службу).

Таким чином, період з 01.09.1977 по 02.03.1979 навчання позивача у ТУ5 м. Козятин підлягає зарахуванню до трудового стажу, що дає право на пільги, оскільки перерва між днем закінчення навчання (02.03.1979) і днем зарахування на роботу за набутою професією (05.03.1979) не перевищує трьох місяців, що в свою чергу дає підтверджує право позивача на зарахування періоду начання до стажу роботи за спеціальністю, тобто стажу на пільгових умовах по Списку №2.

Що стосується періоду проходження військової служби в армії з 22.04.1979 по 10.06.1981, суд враховує наступне.

Як зазначалось, 09.04.1979 позивач був звільнений з роботи машиніста електровоза в зв'язку зі службою в ОСОБА_5. З 22.04.1979 по 10.06.1981 позивач проходив службу в лавах ОСОБА_5.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" №2232-XII, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII, час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 25 вересня 2018 року по справі №426/1006/16-а, зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України, а тому час перебування громадян України на військовій службі, в тому числі - і в Збройних силах ОСОБА_5 армії, повинен зараховуватись до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, період проходження військової служби має зараховуватись до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки на момент призову на строкову військову службу він займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, посилання відповідача на ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема на ту її частину якою визначено, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Та як наслідок не зарахування періоду навчання та військової служби позивача, оскільки вони сумарно перевищують наявний стаж роботи на пільгових умовах, суд зауважує наступне.

В силу положень ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, відповідачем не заперечується, що позивач на момент звернення з заявою мав 2 роки 8 місяців 13 днів стажу за Списком №2.

Період навчання з 01.09.1977 по 02.03.1979 складає 01 рік 6 місяців 2 дні, період військової служби з 22.04.1979 по 10.06.1981 складає 02 роки 1 місяць 19 днів.

Слід зауважити, що ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не містить застереження щодо сумування часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі та часу проходження строкової військової служби.

Суд наголошує, що кожний окремо з періодів як і час навчання в професійно-технічному навчальному закладі (01 рік 6 місяців 2 дні) так і час проходження строкової військової служби ( 02 роки 1 місяць 19 днів) не перевищують наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який визнається відповідачем (2 роки 8 місяців 13 днів), а отже останні протиправно не зараховані відповідачем до пільгового (спеціального стажу роботи) ОСОБА_6

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, спірні періоди навчання та служби в армії.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що пільговий стаж позивача з включенням військової служби та навчання за фахом становить 6 років 4 місяці 4 дні, який є достатнім для призначення пенсії згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням обставини щодо досягнення позивачем 58 років на наявності загального стажу роботи 35 років 1 місяць 27 днів.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, та зобов'язати призначити пенсію з дня звернення, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Так для призначення пільгової пенсії по Списку №2 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивачеві при зверненні ним до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії у віці 58 років необхідно 6 років 3 місяці спеціального стажу, що не заперечувалося представником відповідача.

На час звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягнув 58-річного віку. Пільговий стаж позивача, враховуючи необхідність зарахування йому до такого стажу спірних періодів, становить 6 років 4 місяці 4 дні. Загальний стаж позивача становить 35 років 1 місяць 27 днів, що дає позивачеві право на призначення пенсії згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відтак рішення управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці №51 від 18.04.2018 є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог.

З огляду на приписи наведених правових норм, суд вважає можливим у спірних правовідносинах визначити належний спосіб захисту прав позивача у спосіб зобов'язання органу ПФУ призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2018 року згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки позивачем виконано всі умови для прийняття такого рішення, а доводи відповідача ґрунтуються виключно на неможливості, за його позицією, включення до стажу спірних періодів роботи позивача.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення вищезазначеної норми, а також те, що судові витрати здійснені позивачем у розмірі 704,80 грн. документально підтверджені, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо присудження з суб'єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці №51 від 18.04.2018 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2018 року згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул. Заболотного, 11/77, м. Вінниця, ідент. код 1)

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Повний текст рішення суду складено 28.11.2018

Суддя Томчук Андрій Валерійович