Справа № 640/19072/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 листопада 2018 року справа №640/19072/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко В.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воздвиженська Ратуша"

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойка Олега Володимировича

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості"

про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення записів

В С Т А Н О В И В:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воздвиженська Ратуша" (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойка Олега Володимировича (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №31481000 від 20 вересня 2016 року, яким здійснено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" на групу приміщень №12 (в літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, реєстраційний номер 000 від 16 вересня 2016 року, номер запису про право власності 16487132; 2) внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" на групу приміщень №12 (в літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, реєстраційний номер 000 від 16 вересня 2016 року, номер запису про право власності 16487132; 3) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №31480465 від 20 вересня 2016 року, яким здійснено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" на групу нежитлових приміщень №20 за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, реєстраційний номер 000 від 16 вересня 2016 року, номер запису про право власності 16486566; 4) внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" на групу нежитлових приміщень №20 за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, реєстраційний номер 000 від 16 вересня 2016 року, номер запису про право власності 16486566; 5) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №31479730 від 20 вересня 2016 року, яким здійснено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" на групу приміщень №21 (в літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, реєстраційний номер 000 від 16 вересня 2016 року, номер запису про право власності 164859901; 6) внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" на групу приміщень №21 (в літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, реєстраційний номер 000 від 16 вересня 2016 року, номер запису про право власності 164859901.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись із матеріалами адміністративного позову Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воздвиженська Ратуша", Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина перша статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначаючи критерії належності спору до адміністративної юрисдикції, слід враховувати не тільки критерії розмежування юрисдикції за суб'єктним складом, а також з'ясовувати предмет спору, про яке право йдеться у спірних правовідносинах та чи немає спору про права.

Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17.

Проте, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості", не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачем оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосуються реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, внесення записів про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності за третьою особою є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач фактично обґрунтував позовні вимоги тим, що спірні приміщення використовуються для забезпечення експлуатації будинку №18, а тому є спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку та не можуть бути приватизовані.

Отже, суд приходить до висновку, що дана справа є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бутік Київської Нерухомості" щодо права на спірні приміщення у за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, яке підлягає державній реєстрації.

При вирішенні подібного спору Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження 11-377апп18) дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж майна; належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, а оскарження рішень про державну реєстрацію права власності на спірні приміщення у за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, буд. 18, безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності цього ж нерухомого майна. Такий спір має приватноправовий характер і, з огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на викладене Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воздвиженська Ратуша" до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойка Олега Володимировича про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення записів належить розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України відповідним господарським судом.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 170, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко