Справа № 826/1351/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

23 листопада 2018 року № 826/1351/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доМіністерства оборони України
провизнання протиправними та скасування рішення від 30.06.2017 року № 67, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_2 (далі позивач) з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого Протоколом № 67 від 30.06.2017 року, затвердженого Міністерством оборони України від 04 липня 2017 року, в частині відмови в призначені дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 року суддею Власенковою О.О. відкрито провадження у справі № 826/1351/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

12.03.2018 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва задоволено клопотання представника Міністерства оборони України від 27.02.2018 року про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено дану справу в підготовче судове засідання.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018р. №869 справу №826/1351/18 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2018 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/1351/18 прийнято до свого провадження та ухвалено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

27.02.2018 року представником Міністерства оборони України подано відзив на позов.

27.08.2018 року представником позивача надано додаткові письмові пояснення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , а тому, у зв`язку з нотаріальною відмовою його матері, має право на отримання повної суми одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Втім, відповідачем, рішенням у формі протоколу від 30.06.2016 року № 67, безпідставно відмовлено у такій виплаті, з посиланням на те, що старший солдат ОСОБА_3 на час смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 1196-Е від 17.10.2016 року Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (Дніпродзержинське відділення).

Таку відмову позивач вважає протиправною, а останній має право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не було подано до переліку необхідних документів документу, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, а тому Протоколом № 67 від 30.06.2017 року засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, який був затверджений Міністром оборони України 04.07.2017 позивачу разом матір`ю правомірно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
Матеріалами справи встановлено, та не заперечувалося відповідачем, що ОСОБА_2 , є донькою померлого старшого солдата ОСОБА_3 , який згідно довідки Військової частини Польової пошти В 2089 від 22.09.20016 року № 266 перебував на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 .

Вказаний фат також підтверджується Довідкою Військової частини Польової пошти НОМЕР_2 , відповідно до якої старший солдат ОСОБА_3 дійсно в період з 11.09.2015 року по 20.10.2015 року, з 19.11.2015 року по 03.03.2016 року, з 02.04.2016 року по 23.09.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно Свідоцтва про смерть від 28.09.2016 року № Серія НОМЕР_3 , старший солдат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відпускного листа Військової частини Польової пошти НОМЕР_2 від 22.09.2016 року № 249, старший солдат ОСОБА_3 звільнений у щорічну основну відпустку за 2015 рік м. Камянське Дніпровської області терміном на 13 (тринадцять) діб з 23.09.2016 року по 05.10.2016 року, та зобов`язаний з`явитися до місця служби у в/ч пп НОМЕР_2 м. Покровське Донецької область 06.10.2016 року.

З листа Міністерства оборони України від 24.07.2017 року за №7/2651 позивачу стало відомо, що при розгляді його звернення, останньому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька - старшого солдата ОСОБА_3 .

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 даного Закону його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі загибелі (смерті) військовослужбовців державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули у розмірі, визначеному ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 4 цього Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:

1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Пунктами 12, 13 цього Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Міністерство оборони України, як зазначено вище, виходило з того, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, посилаючись на ч. 1 ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16-4 даного Закону, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні норми містяться в п. 19 зазначеного вище Порядку № 975.

Проаналізувавши зміст наведених норм, суд дійшов до висновку, що зазначена допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі). Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Тобто, на думку суду, в такому випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно витягу з протоколу № 67 від 30.06.2018 р., Міністерством оборони України відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що старший солдат ОСОБА_3 на час смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння, з посиланням на висновок судово-медичного експерта № 1196-Е від 17.10.2016 року Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (Дніпродзержинське відділення).

У той же час, з наданого висновку, проведеного на підставі постанови старшого слідчого СВ Заводського ВП Лунського М.М., судово-медичний експерт В.М. Беркут, на основі даних судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_3 , 1977 року народження, враховуючи результати лабораторних експертиз і у відповідь на поставлені запитання постанови, дійшов висновку, що причиною смерті ОСОБА_3 була: а) серцево-судинна недостатність; б) Атеросклеротична серцево-судина хвороба.

Одночасно у висновку експерта вказано, що при судово-токсикологічній експертизі крові у трупа громадянина ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в кількості 1,36%.

Також, з витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв від 08.02.2017 року № 60, підтверджено, що підставою смерті старшого солдата ОСОБА_3 послужило захворювання «серцево-судинна недостатність; Атеросклеротична серцево-судина хвороба».

При цьому, суд бере до уваги той факт, що у висновку судово-медичного експерта № 1196-Е від 17.10.2016 року вказується про алкогольну інтоксикацію, однак суд звертає увагу, що експерт у вказаному висновку не вказує про те, що алкогольна інтоксикація пов`язана (є причиною) зі смертю ОСОБА_3 .

Отже, зазначеними вище документами підтверджується факт смерті (загибелі) ОСОБА_3 , яка настала внаслідок саме від серцево-судинної недостатності та атеросклеротичної серцево-судинної хвороби.

Також суд зазначає, що згідно відпускного листа Військової частини Польової пошти НОМЕР_2 від 22.09.2016 року № 249, старший солдат ОСОБА_3 у період з 23.09.2016 року перебував у щорічній основній відпустці, тобто не виконував обов`язки військової служби.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що смерть ОСОБА_3 не була наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

У той же час, Міністерство оборони України, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надало суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що його рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 прийнято обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

За таких обставин суд вважає що, наявні підстави для задоволення позову про визнання протиправним та скасування Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого Протоколом № 67 від 30.06.2017 року, затвердженого Міністерством оборони України від 04 липня 2017 року, в частині відмови в призначені дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У той же час, щодо вимоги про зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність відмови відповідача, а інших підстав для відмови чинним законодавством не передбачено, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, що, є належним способом відновлення порушеного права позивача.

У той же час, суд звертає увагу, що п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобовязаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

В свою чергу, відповідно до п.2 Порядку №975, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень.

Тобто, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 23.09.2016 року (день смерті) складав 1330 гривень.

За таких обставин, в даному випадку сума одноразової допомоги повинна бути призначена та виплачена складає 665 000, 00 грн. (1 330,00 грн. х 500), а не 881 000, 00 грн.. як вважає позивач.

А тому, суд вважає за необхідне визначити спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на день виникнення права на отримання такої допомоги, а саме у розмірі 665 000, 00 грн.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого Протоколом № 67 від 30.06.2017 року, затвердженого Міністерством оборони України від 04 липня 2017 року, в частині відмови в призначені дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на день виникнення права на отримання такої допомоги, а саме у розмірі 665 000, 00 грн.

Присудити з бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (, 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 810 (вісім тисяч вісімсот сто) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін