Справа № 480/1840/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 480/1840/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в І інстанції Терентьева Г.В.

Місце та час ухвалення: м. Миколаїв, 10:28 год.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектору управління патрульної поліції в Миколаївській області капралу поліції Тодоренка Віктора Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області та капрала Тодоренка Віктора Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення Серія НК №603161 за ст. 122 ч.1 КУпАП у зв'язку з порушенням правил дорожнього руху і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він не порушував правила дорожнього руху, а постанова винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення від 05 листопада 2018 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі його адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки знаходження позивача в транспортному засобі під час зупинки автомобіля, не свідчить про те, що саме він порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34.

Також, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що наданий відповідачем відеозапис в якості доказу вчинення ним адміністративного правопорушення, є неналежним доказом, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить відомості про даний відеозапис. Крім того, як вказав апелянт, його права при винесені постанови були порушені, оскільки постанова була винесена на місці, за наявності його клопотання про перенесення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 26 вересня 2018 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області Тодоренком В.В. винесено оскаржувану постанову серії НК № 603161, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і на нього накладено штраф в розмірі 255 грн. З даної постанови вбачається, що 26.09.2018 року о 11.30 год. в м. Миколаєві на вул. Восьмого Березня, 83 водій ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34. та здійснив зупинку чим порушив п. 3.34 ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини вказують на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена законно і обґрунтовано, і вимоги щодо її скасування задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення правил перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.3.34 ч. 33.3 ПДР України «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та незадоволенні його клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки при складанні постанови у відношенні позивача, посадова особа - відповідач, діяла відповідно до вище наведених положень законодавства, які регулюють порядок складання постанов у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КупАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Представником відповідача подано до суду першої інстанції відзив на позов разом із диском з відеозаписами з нагрудного відеореєстратора, на який посилається відповідач як на доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про порушення процедури під час складання оскаржуваної постанови, а саме не внесення до неї даних щодо відео реєстратора, яким проводилась відео фіксація, виходячи із наступного.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вже вище зазначено, ч.1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є в тому числі показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Аналогічної позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17.

З метою встановлення всіх обставин справи та дослідження зібраних судом доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, колегією суддів досліджено наданий відеозапис.

Зі вказаного відеозапису вбачається, що позивачем здійснена зупинка транспортного засобу BMX x5 з номерним знаком TV 393 DK в сутеч дії знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено».

Також, апеляційний суд наголошує, що сам позивач не заперечує наявність знака «Зупинку заборонено», однак вказує на те, що не бачив його.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що інспектор управління патрульної поліції в Миколаївській області капрал поліції Тодоренко Віктор Вікторович діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії НК №603161 від 26 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також не вважає обґрунтованими та такими, які не свідчать про неповне чи неправильне з'ясування судом першої інстанції обставин справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.272 ст. 286 ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст.322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 листопада 2018 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук