Справа № 0340/1894/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1894/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про стягнення грошових виплат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, компенсації за невикористану відпустку за період служби у органах внутрішніх справ з 23.07.2014 по 29.11.2017, надбавки за вислугу років відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ № 499 від 31.12.2007 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» за весь період роботи, вихідної допомоги, належної при звільненні 29.11.2017 відповідно до ст.ст. 40,44,116 КЗпП України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 23 липня 2014 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України. 10 березня 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі наказу №83о/с від 10 березня 2015 року, який позивачем було оскаржено в судовому порядку. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 позивача було поновлено на посаді та стягнуто з ГУ МВС України у Волинській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191 560, 68 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів. Проте, 29.11.2017 в трудову книжку позивача внесено інший запис про звільнення його з органів внутрішніх справ України на підставі наказу №2 о/с від 23.01.2018 (через скорочення штатів). При цьому вважає, що при його звільнені йому не було виплачено ряд, належних при звільнені виплат, а саме: одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим званням; компенсацію за невикористану відпустку за період служби в органах внутрішніх справ з 23.07.2014 по 29.11.2017; надбавку за вислугу років відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ №499 від 31.12.2007 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" за весь період роботи; вихідну допомогу, належну позивачу при звільнені 29.11.2017, відповідно до ст.40, 44, 116 КЗпП України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву від 23.10.2018 представник відповідача звернула увагу суду на те, що одноразова грошова допомога при звільнені, відповідно до ст.9 Закону №2262-ХІІ та постанови КМУ №393 від 17.07.1992 року, виплачується за наявності відповідної вислуги років у календарному обчисленні, відповідної підстави звільнення та фактичного розірвання трудових відносин. У зв'язку із тим, що у позивача відсутня відповідна вислуга років у календарному обчисленні, а також враховуючи те, що наказом ГУ МВС у Луганській області №18 о/с від 12.10.2018, відмінено пункт наказу ГУ МВС у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 за п.63 "з" (через скорочення штатів) та поновлено на посаді міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 з 29.11.2017, тому у позивача взагалі відсутнє право на призначення одноразової грошової допомоги при звільненні. Окремо звертає увагу суду на те, що вимога позивача про стягнення щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим званням взагалі не передбачено законодавством та нормативно-правовими актами, оскільки оклад за військовим званням є складовою щомісячного грошового забезпечення працівників ОВС. Щодо вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку за період служби в органах внутрішніх справ з 23.07.2014 по 29.11.2017 зазначає, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Оскільки позивача поновлено на посаді, згідно наказу ГУ МВС у Луганській області №18 о/с від 12.10.2018 і норми спеціального законодавства не передбачають нарахування та виплати компенсації за невикористані відпустки минулих років, тому дана вимога є безпідставною. Що стосується вимоги позивача про стягнення надбавки за вислугу років, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ №499 від 31.12.2007 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" за весь період роботи, звертає увагу на те, що вказана надбавка входить до щомісячного грошового забезпечення осіб рядового на начальницького складу ОВС, а тому, відповідно до п.24 Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" вказана надбавка була включена та виплачена відповідачем позивачу у сумі грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеній у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017.

Таким чином, враховуючи те, що наказом ГУ МВС у Луганській області №18 о/с від 12.10.2018 "По особовому складу" відмінено пункт наказу ГУ МВС у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 за п.63 "з" (через скорочення штатів) та поновлено на посаді міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1, з 29.11.2017, вважає позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, а відтак у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Головного управління МВС України від 25.07.2014 №211 о/с був призначений, з іспитовим строком 1 рік, на посаду міліціонера взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області.

Наказом Головного управління МВС України у Луганській області від 10.03.2015 №83 о/с, ОСОБА_1 був звільнений з ОВС за п. 63 "і", у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку.

Не погоджуючись з винесеним наказом, позивач оскаржив його до суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №803/1304/15-а, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Луганській області №211 о/с від 25.07.2014, в частині встановлення ОСОБА_1 строку 1 рік при призначенні його на посаду міліціонера взводу № 2 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного Управління МВС України у Луганській області з 23.07.2014 року.

Визнано та скасовано наказ ГУМВСУ у Луганській області №83 о/с від 10.03.2015 року про звільнення ОСОБА_1 міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області за п. 63 «і», у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку з ОВС України, у запас.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області, з 10.03.2015 року.

На виконання зазначено рішення суду був виданий наказ Головного управління МВС України у Луганській області №2 о/с від 23.01.2018, яким було відмінено пункт наказу Головного управління МВС України у Луганській області від 10.03.2015 року №83 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області за п. 63 «і», у зв'язку з нерозходженням випробування в період іспитового строку з ОВС України у запас, з 10.03.2015 року.

Крім того, зазначеним наказом Головного управління МВС України у Луганській області, згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 міліціонер взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області, був звільнений за пунктом 63 «з», у зв'язку із скороченням штатів, з 29.11.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у даній адміністративній справі оскаржуються дії Головного управління МВС України у Луганській області щодо не виплати ОСОБА_1 при звільнені одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим званням; компенсації за невикористану відпустку за період служби в органах внутрішніх справ з 23.07.2014 по 29.11.2017; надбавки за вислугу років відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ №499 від 31.12.2007 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" за весь період роботи та вихідної допомоги, належної позивачу при звільнені 29.11.2017, відповідно до ст.40, 44, 116 КЗпП України.

Проте, судом встановлено, що 10.09.2018 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду року у справі №876/5672/18 визнано протиправним та скасовано наказ від 23.01.2018 №2 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області, з 29.11.2017 року, згідно з п.10, 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 63 «з», у зв'язку із скорочення штатів.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти № З батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області.

На виконання зазначено рішення суду, Головним управлінням МВС України у Луганській області видано наказ №18 о/с від 12.10.2018, яким відмінено пункт наказу Головного управління МВС України у Луганській області від 23.01.2018 року №2 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області за п. 63 «з», у зв'язку із скороченням штатів та поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області, з 29.11.2017 року.

Таким чином, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема наказом Головного управління МВС України у Луганській області №18 о/с від 12.10.2018, на момент розгляду Волинським окружним адміністративним судом даної адміністративної справи, ОСОБА_1 поновлений на посаді міліціонера взводу №2 роти №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області, а отже перебуває у трудових відносинах із Головним управлінням МВС України у Луганській області.

Враховуючи те, що факт звільнення позивача спростований, наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а позивач, в свою чергу, при звернені до суду вказував на порушення відповідачем законодавства щодо належних йому сум виплат, саме при звільнені, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити повністю.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача до Головного управління МВС України у Луганській області є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про стягнення грошових виплат, слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про стягнення грошових виплат, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, адреса: 93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16.

Суддя Ю.Ю. Сорока