Справа № 826/10972/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2018 року № 826/10972/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України

про стягнення коштів у розмірі 94 211,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач) в якому просив стягнути 94 211,88 грн. середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу за період з 07.12.2017р. по 22.06.2018р. включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2017р. у справі № 826/4153/17 про поновлення його на роботі підлягала негайному виконанню, проте була виконана відповідачем лише 23.06.2018р. Таким чином, на підставі статей 235, 236 КЗпП України відповідач має сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу (133 робочі дні) при затримці виконання рішення суду про поновлення його на роботі в загальній сумі 94 211 грн. 88 коп.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2017р. у справі № 826/4153/17 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 07.02.2017о. № 194-0 «Про звільнення ОСОБА_1.». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу масово - роз'яснювальної роботи управління комунікацій з громадськістю Департаменту комунікацій Державної фіскальної служби України. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.2017 р. по 06.12.2017 року у розмірі 108 470 грн. 80 коп. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5600,00 грн. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу масово - роз'яснювальної роботи управління комунікацій з громадськістю Департаменту комунікацій Державної фіскальної служби України. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 11 018,70 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2017р. у справі № 826/4153/17 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.07.2018р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року.

З метою забезпечення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017 у справі № 826/4153/17 в частині поновлення позивача на роботі Окружним адміністративним судом м. Києва 12.12.2017 було видано відповідний виконавчий лист.

13.12.2017р. позивачем було направлено на адресу відповідача копію виконавчого листа із заявою про добровільне виконання відповідного судового рішення.

У відповідь на вказану заяву листом від 29.12.2017 № 17587/м/99-99-04-01-02-14 відповідач повідомив, що судове рішення у справі № 826/4153/17 в частині поновлення позивача на посаді перебуває у процесі виконання.

12.01.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 55526486. А 16.02.2018р. у зв'язку з не виконанням відповідачем рішення суду постановою вказаного державного виконавця на відповідача накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Наказом Державної фіскальної служби України від 15.06.2018р. № 1015-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1.» поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління-начальника відділу масово-роз'яснювальної роботи управління комунікацій з громадськістю Департаменту комунікацій Державної фіскальної служби України.

На зазначеному наказі від 15.06.2018р. № 1015-о міститься відмітка про те, що позивач з ним ознайомлений 23.06.2018р.

Позивач просить стягнути 94 211,88 грн. середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, що розрахований з 07.12.2017р. по 22.06.2018р. включно, з урахуванням наданої довідки про розрахунок середнього заробітку № 312 від 27.04.2017р. (708,36 грн. * 133 робочих днів = 94 211,88 грн).

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Згідно з ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм суд приходить до висновку, що подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017р. у справі № 826/4153/17 про поновлення на посаді у відносинах публічної служби - не перешкоджає його виконанню.

Згідно із частинами першою, другою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, за який позивач просить стягнути середній заробіток, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, відповідач необґрунтовано та протиправно не поновлював на роботі ОСОБА_1 за період з 06.12.2017р. по 15.06.2018р.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середнього заробітку для визначення оплати вимушеного прогулу визначений у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

У відповідності до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

А згідно з п. 10 Порядку №100, зокрема у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій ним в постанові від 20.06.2018 у справі № 825/203/16.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» посадовий оклад за посадою позивача до звільнення складав 7 100,00 грн.

У відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році» з 01.01.2018р. посадовий оклад за посадою позивача підвищено до 9 600,00 грн.

Таким чином коефіцієнт підвищення посадового окладу позивача дорівнює: 9600,00 грн./7100,00 грн. = 1,35.

З урахуванням коефіцієнту підвищення середньоденний заробіток за посадою позивача з 01.01.2018 по 06.06.2018 складає: 524,70 грн. * 1,35 = 708,36 грн.

У відповідності з довідкою Державної фіскальної служби України від 27.04.2017р. № 312 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 до звільнення становила 11 018,70 грн., а середньоденна - 524 грн. 70 коп. Зазначена обставина також встановлена у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2017 у справі № 826/4153/17.

З урахуванням норми тривалості робочого часу на 2017 та 2018 роки тривалість періоду затримки відповідачем виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі з 07.12.2017р. по 14.06.2018р. включно складає 127 робочих дні, а саме:

за 2017 рік з 07.12.2017р. по 31.12.2017р. - 16 робочих днів

за 2018 рік з 01.01.2018р. по 14.06.2018р. - 111 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення суду з 07.12.2017 по 14.06.2018 включно складає 87 023,16 грн. (8 395,20 грн. + 78 627,96 грн.), а саме:

за 2017 рік з 07.12.2017р. по 31.12.2017р. - 8 395,20 грн. (16 * 524,70 грн.).

за 2018 рік з 01.01.2018р. по 14.06.2018р. - 78 627,96 грн. (111 * 708,36 грн.)

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Оскільки позивача було поновлено на службі згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва, яка прийнята 06 грудня 2017 року та підлягала негайному виконанню, а наказ про поновлення його на посаді № 015-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1.» було видано лише 15 червня 2018 року та лише з цієї дати фактично позивач отримав можливість приступити до роботи, суд приходять до висновку, що в даному випадку період вимушеного прогулу позивача слід рахувати з 06 грудня 2017 року (день прийняття судового рішення) по 14 червня 2018 року (останній день перед виданням наказу про поновлення).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Водночас, суд вважає необґрунтованим розрахунок позивача за 2018 рік по 22.06.2016р. включно, оскільки Наказ Державної фіскальної служби України № 1015-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1.» датований 15.06.2018 року, отже, саме з цієї дати позивачу вже буде нараховуватись заробітна плата за місцем роботи. Наведене спростовує доводи позивача про необхідність проведення розрахунку періоду вимушеного прогулу до 22 червня 2018 року.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 87 023,16 грн.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 (03083, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа 8, ) суму середнього заробітку у розмірі 87 023,16 грн. (вісімдесят сім тисяч двадцять три гривень 16 коп.) за час вимушеного прогулу (за час затримки виконання судового рішення), період якого рахувати з 06 грудня 2017 року по 14 червня 2018 року включно, який складає 127 днів.

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій