Справа № 589/4633/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2018 року

Київ

справа №589/4633/16-а

адміністративне провадження №К/9901/15615/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 589/4633/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області та Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року (у складі судді Прачук О. В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (у складі колегії суддів Мельнікової Л.В., Бенедик А.П., Донець Л.О.)

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з позовом до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач 1) та Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації щодо відмови у видачі довідок про заробітну плату;

зобов'язати Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації видати довідки про заробітну плату встановленої форми з 01 грудня 2015 року та з 01 травня 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013 (далі - Постанова КМУ № 1013) та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців» від 06 квітня 2016 року № 292 (далі - Постанова КМУ № 292);

визнати протиправними дії Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати;

зобов'язати Шосткинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2015 року та з 01 травня 2016 року в розмірі 90% середньомісячного заробітку згідно Постанов КМУ № 1013, № 292;

визнати протиправними дії Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо зменшення розміру індексації пенсії;

зобов'язати Шосткинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити виплату індексації пенсії з 01 квітня 2015 року в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 07 травня 2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України та отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) у розмірі 90 % від заробітної плати. Дізнавшись про підвищення заробітної плати державним службовцям відповідно до Постанов КМУ № 1013, № 292, 29 вересня 2016 року він звернувся до управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації із заявою про видачу відповідних довідок про заробітну плату, в видачі яких йому було відмовлено. 04 листопада 2016 року позивач звернувся до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про проведення перерахунку своєї пенсії згідно статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ на що отримав відповідь про відсутність підстав для проведення такого перерахунку. Також позивач вказує, що спочатку управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації надало довідку про розмір заробітної плати державного службовця, яку відразу ж і відкликало. Крім того він дізнався, що Шосткинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області при виконанні постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2016 року щодо належного розрахунку пенсії, поновлення індексації та стягнення компенсації, знову зменшило розмір індексації пенсії з 288,05 грн. до 162,21 грн., посилаючись при цьому на проведення перерахунку пенсії в зв'язку зі зміною надбавок. Вказані дії відповідачів позивач вважає такими, що не відповідають вимогам статті 19 Конституції України, та порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації по відмові у видачі позивачу довідок про заробітну плату протиправними. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації видати позивачу довідки про заробітну плату державного службовця відповідної посади та рангу станом на 01 грудня 2015 року та станом на 01 травня 2016 року. Визнано дії Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області по зменшенню розміру індексації пенсії протиправними. Зобов'язано Шосткинське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Сумської області поновити виплату індексації пенсії позивачу з 01 липня 2015 року у розмірі 288 грн. 50 коп.

Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що розмір пенсії внаслідок виконання рішення суду не є таким, що підвищився внаслідок дії загальних чинників. Нарахований за рішенням суду розмір пенсії позивача є таким, що підлягав виплаті при призначенні позивачу пенсії, але внаслідок протиправних дій відповідача не був нарахований та виплачений в належному розмірі. Відповідач не мав підстав для зменшення розміру індексації пенсії, а отже, позовні вимоги є обґрунтованими щодо визнання вказаних дій управління Пенсійного Фонду України протиправними та поновлення виплати індексації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, відповідач 1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 24 липня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 589/4633/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 08 червня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 589/4633/16-а та призначив її до розгляду ухвалою від 22 листопада 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 23 листопада 2018 року.

Разом з касаційною скаргою надійшло клопотання про участь представника відповідача 1 у судовому засіданні, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Шосткинському об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України і отримує пенсію, призначену на умовах Закону № 3723-XIІ.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2016 року, що набрала законної сили 01 листопада 2016 року, по справі № 589/2074/16-а Шосткинське об'єднане управління Пенсійного Фонду України, окрім іншого, зобов'язане з 01 квітня 2015 року поновити виплату позивачу індексацію пенсії.

На виконання зазначеного судового рішення пенсійним органом у листопаді 2016 року здійснено фактично перерахунок пенсії позивача і, зокрема, з 01 квітня 2015 року поновлено виплату індексації сум його пенсії в наступних розмірах: з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року - 288,50 грн., з 01 липня 2015 року - 162,21 грн.

21 листопада 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного Фонду України з заявою про надання інформації на виконання постанови Шосткинського міськрайонного суду від 22 серпня 2016 року, а саме: про всі складові заробітної плати для обчислення пенсії, суму недоотриманої індексації пенсії за період з 01 квітня 2015 року по грудень 2016 року, суму недоотриманої пенсії та суму компенсації втрати частини доходів.

Листом від 02 грудня 2016 року позивача було повідомлено про поновлення виплати індексації пенсії з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в розмірі 288, 5 грн. щомісячно; з 01 липня 2015 року в розмірі 162,21 грн. щомісячно та надано копію розпорядження про перерахунок пенсії згідно постанови Шосткинського міськрайонного суду від 22 серпня 2016 року.

Згідно розпорядження перерахунок проведено через зміну надбавки.

09 грудня 2016 року позивач звернувся з заявою про надання, зокрема, роз'яснень на якій підставі було зменшено розмір індексації пенсії з 01 липня 2015 року з 288,5 грн. до 162,21 грн., на що відповідач повідомив, що управлінням Пенсійного Фонду України на виконання постанови суду від 22 серпня 2016 року було здійснено розрахунок та виплату пенсії з 01 липня 2015 року при цьому основний розмір пенсії збільшився на 126,29 грн., що не перевищило розмір індексації - 288,50 грн., тому згідно пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Постанова КМУ № 1078) сума індексації була розрахована як різниця між сумою індексації та розміром підвищення пенсії.

Вважаючи незаконними дії відповідача 1, позивач звернувся з позовом до суду.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу відповідач 1 обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанції незаконно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, частково задоволено позовні вимоги. Відповідач 1 наголошує, що у своїй діяльності керується Конституцією України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції України. На виконання постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2016 року Управлінням здійснено розрахунок пенсії позивачу, внаслідок якого розмір пенсії збільшився на 126, 29 грн., що не перевищило розмір індексації - 288 грн. 50 коп., а відповідно до Постанови КМУ № 1078, якщо розмір підвищення пенсії не перевищує суму індексації, сума індексації розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення пенсії.

Від позивача відзиву або заперечення на касаційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі й пенсії.

За правилами статті 3 Закону № 1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01 січня 2016 року - 103 відсотка.

Подальша індексація споживчих цін для індексації грошових доходів населення починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини перша-четверта статті 4 Закону № 1282- ХІІ).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону Кабінет Міністрів України 17 липня 2003 року постановою № 1078 затвердив Порядок, яким визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

При цьому в пункті 3 Порядку визначено перелік грошових доходів громадян, одержаних в гривнях на території України, які не мають разового характеру, проте не відносяться до об'єктів індексації. До них, зокрема, належать соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму).

Пунктом 31 статті 1 Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» доповнено частиною шостою такого змісту: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Постановою Кабінету Міністрів № 1013, яка застосовується з 01 грудня 2015 року, змінено редакцію пункту 5 Порядку.

Згідно з цими змінами пунктом 5 цього Порядку визначено, що у разі підвищення пенсії значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Якщо розмір підвищення пенсії не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення пенсії, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення пенсії і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення пенсії.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки на виконання постанови Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2016 року по справі № 589/2074/16-а з 01 квітня 2015 року пенсійний орган для обчислення пенсії позивача ОСОБА_2 повинен враховувати певні складові заробітної плати останнього, які не були враховані раніше, то фактичне підвищення пенсії позивача відбулось не з 01 липня 2015 року і не з 09 листопада 2016 року (розпорядження про перерахунок), а з 01 квітня 2015 року.

Таким чином, факт застосування відповідачем з 01 липня 2015 року алгоритму розрахунку індексації, передбаченого абзацом 4 пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, в редакції, що набула чинності з 01 грудня 2015 року, саме у зв'язку з виконання цього судового рішення, є неправомірним, і зазначені висновки доводами касаційної скарги не спростовуються.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 576/1389/17.

У зв'язку із чим Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що розмір пенсії внаслідок виконання рішення суду не є таким, що підвищився внаслідок дії загальних чинників. Нарахований за рішенням суду розмір пенсії позивача є таким, що підлягав виплаті при призначенні позивачу пенсії, але внаслідок протиправних дій відповідача не був нарахований та виплачений в належному розмірі. Відповідач не мав підстав для зменшення розміру індексації пенсії, а отже, позовні вимоги є обґрунтованими щодо визнання вказаних дій управління Пенсійного Фонду України протиправними та поновлення виплати індексації.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Розглядаючи цю справу в касаційному порядку Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами стаття 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch V. The United Kingdom " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS V. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2017 року ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко