Справа № 310/7069/18
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7069/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції третього батальйону четвертої роти УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що 26 липня 2018 року відносно нього, старшим сержантом поліції роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАВ № 501215, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. відповідно до якої, ОСОБА_1, 26.07.2018 року о 13 годині 29 хвилин керував маршрутний ТЗ нерегульовані перевезення пасажирів з Запоріжжя до Харкова та не пройшов завчасно технічний огляд. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (непереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Вважає, що ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» він не порушував, оскільки у журналі обліку використання бланків протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу під записом за № 232 від 26.07.2018 року міститься відмітка, що транспортний засіб MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 о 08 год.10 хв. пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу, що також додатково підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00714-01628-18 від 26.07.2018 року. Таким чином, він керував автомобілем, який на час винесення постанови пройшов обовязковий технічний контроль, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 121 КУпАП. Крім цього, вважав, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу не повинен мати при собі протокол перевірки технічного стану транспортного засобу чи інші документи, які підтверджують проходження обовязкового технічного огляду. Згідно до п. 22 Постанови КМУ від 30 січня 2012 р. № 137 «Про затвердження Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» передача інформації до загальнодержавної бази даних про результати обовязкового технічного контролю, яка ведеться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС, здійснюється кожної зміни з використанням електронних засобів звязку.

З чиєї вини у відповідну базу даних не були внесені відповідні відомості про проходження технічного огляду йому не відомо.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав відзив на позов, в якому зазначив, що дійсно 26.07.2018 року ним було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено про те, що водій керував ТЗ MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, в Дніпропетровській області по трасі М-18 235 км., маршрутним транспортним засобом, що здійснював нерегульовані перевезення пасажирів в Запоріжжя до Харкова та не пройшов завчасно тех. огляд, чим порушив ст. 37 Закону України «Про дорожній рух». Вважав свої дії законними, просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, подав пояснення на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 липня 2018 року відносно ОСОБА_1, старшим сержантом поліції роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАВ № 501215, про визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн.

Відповідно до постанови серія ЕАВ № 501215, ОСОБА_1, 26.07.2018 року о 13 годині 29 хвилин «керував маршрутний ТЗ нерегульовані перевезення пасажирів з Запоріжжя до Харкова та не пройшов завчасно технічний огляд, чим порушив ст. 37 ЗУ ДР керування водієм ТЗ, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Частина 3 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачених ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Поліцейський оголошує яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з пунктом 5 розділу ІУ цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

За приписами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, постанова серії ЕАВ № 501215 від 26.07.2018 р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, бази даних, реєстри тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, у журналі обліку використання бланків протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу під записом за № 232 від 26.07.2018 року міститься відмітка, що транспортний засіб MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 о 08 год.10 хв. пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу.

Вищенаведене підтверджується також протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00714-01628-18 від 26.07.2018 року.

Відповідно до 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу не повинен мати при собі протокол перевірки технічного стану транспортного засобу чи інші документи, які підтверджують проходження обовязкового технічного огляду.

Згідно до п. 22 Постанови КМУ від 30 січня 2012 р. № 137 «Про затвердження Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» передача інформації до загальнодержавної бази даних про результати обовязкового технічного контролю, яка ведеться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС, здійснюється кожної зміни з використанням електронних засобів звязку.

Отже, позивач завчасно пройшов обовязків технічний контроль і відомості про це не були внесені у відповідну базу даних про проходження технічного огляду не з його вини.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту скоєння позивачем самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких підстав судом не встановлено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач постійно працює, здійснює постійні рейси з перевезення пасажирів за направленням Бердянськ Харків та перебував у тривалому відрядженні, що підтверджується відповідною довідкою, а тому на підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд визнає поважними причини пропуску строку на оскарження постанови суду та поновлює строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 289 КУпАП.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та навпаки, позивачем надані докази на підтвердження своєчасного обовязкового проходження технічного огляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У зв'язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 19, 72- 80, 241 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_4 строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 501215 від 26.07.2018 року та поновити його.

Скасувати постанову старшого сержанта поліції роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Закрити відносно ОСОБА_1, провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. І. Крамаренко