Справа № 1640/3012/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа №1640/3012/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

представників позивача - Гончар Н.Б., Коваленко О.А.

представника відповідача - Федчун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2018 року позивач ТОВ Агрофірма "Хорольська" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25 червня 2018 року № ПЛ1025/18/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірним рішенням відповідача порушено права позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставне застосування штрафних санкцій у зв'язку з допущенням працівників до роботи без укладення трудового договору, на підставі цивільно-правових угод про виконання робіт. Посилається на те, що Управління Держпраці у Полтавській області не наділено повноваженнями щодо тлумачення цивільно-правових договорів, а відтак, висновки контролюючого органу про наявність у відповідних правочинів ознак трудового договору виходять за межі повноважень відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

26 жовтня 2018 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті.

28 вересня 2018 року судом отримано відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити з таких підстав: спірне рішення відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги ТОВ Агрофірма "Хорольська" є безпідставними; досліджені в ході інспекційного відвідування підприємства документи у своїй сукупності свідчать про допуск позивачем працівників до роботи без укладення трудового договору, що є порушенням вимог частини першої статті 21, частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України; посилання позивача на укладення цивільно-правових угод не звільняє роботодавця від відповідальності за допуск до роботи працівників без належного оформлення трудових відносин, оскільки вказані угоди спрямовані на приховування фактично існуючих трудових відносин між найманим працівником та підприємством; наймані працівники за цивільно-правовими угодами виконували трудові функції за конкретними посадами, а не індивідуально визначену роботу, у зв'язку з чим відповідні відносини є трудовими, а їх сторони прирівняні до працівника та роботодавця /т. 4, а.с. 35-44/.

У відповіді на відзив від 30 жовтня 2018 року позивачем зазначено, що доводи відповідача про наявність між ТОВ Агрофірма "Хорольська" та визначеними в акті інспекційного відвідування фізичними особами трудових відносин є безпідставними, надуманими та непідтвердженими жодними доказами /т. 4, а.с. 130-135/.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, висловлених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що у період з 23 травня 2018 року по 04 червня 2018 року інспектором праці Скороходом Є.І. проведено інспекційне відвідування ТОВ Агрофірма "Хорольська" з питань дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, № ПЛ1025/19/АВ від 04 червня 2018 року /т. 1 а.с. 40-61/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті інспекційного відвідування факт використання ТОВ Агрофірма "Хорольська" праці п'ятнадцятьох найманих працівників без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням вимог частини третьої статті 24 КЗпП.

21 червня 2018 року контролюючим органом винесено припис про усунення виявлених порушень № ПЛ1025/19/АВ/П /т. 4 а.с. 70-71/.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ПЛ1025/19/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 25 червня 2018 року, якою за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України на ТОВ Агрофірма "Хорольська" накладено штраф у розмірі 1675350,00 грн. /т. 1 а.с. 34-39/.

Позивач не погодився із вказаною постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірній постанові Управління Держпраці у Полтавській області № ПЛ1025/19/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 25 червня 2018 року, суд виходить з такого.

З акта інспекційного відвідування № ПЛ1025/19/АВ від 04 червня 2018 року встановлено, що в ході проведення заходу державного контролю інспектором праці виявлено порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 КЗпП. Описом виявлених порушень підтверджено, що в низці випадків до моменту допуску працівників до роботи позивачем не укладено трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення органів ДФС про прийняття працівника на роботу.

Так, під час проведення інспекційного відвідування уповноваженою особою відповідача досліджені цивільно-правові договори, укладені між ТОВ Агрофірма "Хорольська" та громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 на виконання робіт на ТОВ Агрофірма "Хорольська". З аналізу наданих до перевірки документів інспектор праці дійшов висновку, що вищевказані цивільно-правові договори фактично є трудовими, проте належне оформлення трудових відносин позивачем не забезпечено.

Відтак, визначальним для правильного вирішення спору, що складає предмет цієї справи, є встановлення наявності ознак трудових правовідносин між позивачем та фізичними особами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Cтаттею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 цього ж Кодексу виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

У матеріалах справи містяться копії договорів підряду від 17 січня 2017 року № 84/18-01/17 та від 28 квітня 2017 року № 84/0414/16, укладених між ТОВ Агрофірма "Хорольська" (замовник) та гр. ОСОБА_20 (підрядник) /т. 1 а.с. 95-96, 100-101/, а також від 12 січня 2017 року № 84/17-01/17, укладеного між позивачем (замовник) та ОСОБА_6 (підрядник) /т. 1 а.с. 105-106/.

Пунктами 1.1 та 1.3 зазначених договорів передбачено, що підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботу оператора машинного доїння по виробничому підрозділу "СТ "Зоря"; Замовник зобов'язується своєчасно виплатити Підряднику грошову винагороду відповідно виконаним роботам.

Наполягаючи на наявності у вказаних угод характеру трудових, відповідач посилався на те, що вказані договори містять такі ознаки трудових договорів як: договорами не обумовлено сплати конкретної суми за виконану роботу; не визначено конкретного обсягу робіт; договори містять назву професії, а також застереження про те, що підрядник зобов'язаний дотримуватись правил техніки безпеки та санітарно-гігієнічних умов праці. Крім того, наявним в матеріалах справи контрольним листом підтверджено, що гр. ОСОБА_20 пройшла вступний та первинний інструктаж з охорони праці, а також ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями з охорони праці та умовами праці. Актами прийому наданих послуг підтверджено факт оплати послуг гр. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 /т. 1 а.с. 98-99, 103-104, 108/.

Відхиляючи вказані доводи, суд зважає на наявність в матеріалах справи додаткових угод до укладених з вказаними фізичними особами договорів підряду, у яких конкретизовано обсяг робіт (доїння телиць родильного відділення) та визначено суму, яка підлягає виплаті підрядникам за виконані роботи /т. 1 а.с. 97, 102, 107/. Крім того, суд враховує, що проходження інструктажу з охорони праці та факт ознайомлення підрядника з діючими на підприємстві правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями та умовами праці не можуть достеменно свідчити про прийом такої особи на роботу в розумінні КЗпП, оскільки обов'язку щодо їх виконання у підрядника за цивільно-правовою угодою не виникає. Наявність у штатних розписах, які діяли упродовж 2017 року на підприємстві позивача, посади "Оператор машинного доїння" з відрядною оплатою праці не позбавляє права ТОВ Агрофірма "Хорольська" залучати для виконання певного обсягу робіт осіб за цивільно-правовими договорами.

З наявної в матеріалах справи копії договору підряду від 04 квітня 2017 року № 84/0417/02, укладеного між позивачем (замовник) та гр. ОСОБА_8 (підрядник) встановлено, що підрядник бере на себе зобов'язання надати послуги машиніста холодильних установок у виробничому підрозділі Агрофірма "Перше травня" ТОВ Агрофірма "Хорольська" з оплатою відрядною, згідно виконаної роботи (т. 1 а.с. 148-149).

Висновок відповідача про те, що вищевказаний договір підряду фактично є трудовим, ґрунтується на тому, що цей договір передбачає назву професії, не містить конкретного обсягу робіт, проте визначає фіксовану суму за виконану роботу.

Спростовуючи вказані доводи, суд зважає на наявність в матеріалах справи додаткової угоди до укладеного договору підряду, у якому конкретизовано обсяг робіт (налагодження холодильного обладнання) /т. 1 а.с. 150/. Суд визнає логічною та послідовною ту обставину, що обсяг виконаної гр. ОСОБА_8 роботи, а відтак і розмір винагороди за неї, визначено в актах прийому наданих послуг /т. 1 а.с. 151-152/, що не суперечить ні умовам договору підряду, ні вимогам чинного законодавства.

01 січня 2017 року позивачем (замовник) з гр. ОСОБА_9 (підрядник) укладено договір підряду № 84/012017/22 /т. 1 а.с. 153-154/, з гр. ОСОБА_10 (підрядник) - договір підряду № 84/012017/07 /т. 1 а.с. 162-163/, з гр. ОСОБА_18 (підрядник) - договір підряду № 84/032017/9 /т. 1 а.с. 171-172/. За умовами вказаних договорів підрядники беруть на себе зобов'язання надати послуги з охорони певних виробничих підрозділів ТОВ Агрофірма "Хорольська".

Вказуючи на те, що вищевказані договори підряду фактично є трудовими, відповідач керувався тим, що ці договори не містять конкретного обсягу робіт, проте визначають фіксовану суму за виконану роботу; штатним розписом ТОВ Агрофірма "Хорольська", що діяв упродовж 2017 року на підприємстві позивача передбачено посаду охоронця.

Відхиляючи вказані доводи, суд зважає на наявність в матеріалах справи додаткових угод до укладених з вказаними особами договорів підряду, в яких конкретизовано обсяг робіт (обхід території) та визначено суму, яка підлягає виплаті за надані послуги /т. 1 а.с. 155, 164, 173/. Та обставина, що штатні розписи, які діяли упродовж 2017 року на підприємстві позивача, передбачали посаду "Охоронника" не позбавляють права ТОВ Агрофірма "Хорольська" залучати для виконання певного обсягу робіт осіб за цивільно-правовими договорами.

Матеріалами справи також підтверджено, що 01 січня 2017 року між позивачем (замовник) та гр. ОСОБА_11 (підрядник) укладено договір підряду № 84/012017/03, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання надати послуги з електрогазозварювання з погодинною оплатою згідно тарифного окладу /т. 1 а.с. 178-179/.

Висновок інспектора про те, що вищевказаний договір підряду фактично є трудовим, обґрунтований тим, що цей договір передбачає назву професії, погодинну оплату праці, фіксовану суму винагороди за виконану роботу та не містить конкретного обсягу робіт, які належить виконати підряднику за таким договором; штатним розписом ТОВ Агрофірма "Хорольська", що діяв упродовж 2017 року на підприємстві позивача, передбачено посаду "Електрогазозварника".

Спростовуючи такі доводи Управління Держпраці в Полтавській області, суд враховує зміст наявної в матеріалах справи додаткової угоди до укладеного з вказаною фізичною особою договору підряду, в яких конкретизовано обсяг робіт, які належить виконати підряднику в межах укладеного договору (виконання робіт зі зварювання деталей під час ремонту гноєтранспортерів ТСН-2Б). Слід зауважити, що чинне законодавство не обмежує право сторін щодо встановлення погодинної оплати праці за договорами підряду. Та обставина, що штатні розписи, які діяли упродовж 2017 року на підприємстві позивача, передбачали посаду "Електрогазозварника" не позбавляють права ТОВ Агрофірма "Хорольська" залучати для виконання певного обсягу робіт фізичних осіб за цивільно-правовими договорами.

11 квітня 2017 року та 13 березня 2017 року між позивачем (замовник) та гр. ОСОБА_7 укладено договори підряду № 84/0417/4 та № 84/032017/5 /т. 1 а.с. 109-110, 117-118/ відповідно до умов яких підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботу з догляду за тваринами у виробничому підрозділі ТОВ Агрофірма "Хорольська"; а замовник зобов'язується своєчасно виплатити підряднику грошову винагороду відповідно виконаним роботам.

Наполягаючи на наявності у вказаних угод характеру трудових, відповідач посилався на те, що вказані договори містять такі ознаки трудових договорів як: договорами не обумовлено сплати конкретної суми за виконану роботу; не визначено конкретного обсягу робіт; договори містять назву професії, а також застереження про те, що підрядник зобов'язаний дотримуватись правил техніки безпеки та санітарно-гігієнічних умов праці; штатним розписом ТОВ Агрофірма "Хорольська", що діяв упродовж 2017 року на підприємстві позивача, передбачено посаду "Робітника з догляду за тваринами". Крім того, наявним в матеріалах справи контрольним листом підтверджено, що гр. ОСОБА_7 пройшов вступний та первинний інструктаж з охорони праці, а також ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями з охорони праці та умовами праці. Актами прийому наданих послуг підтверджено факт оплати послуг гр. ОСОБА_22 /т. 1 а.с. 115-116, 120/.

Визначаючи вказані доводи відповідача хибними, суд зважає на наявність в матеріалах справи додаткової угоди до укладеної з вказаною особою договору підряду від 13 березня 2017 року № 84/032017/5, у якій конкретизовано обсяг робіт (робота з чищення 60 голів ВРХ один раз на три дні) та визначено суму, яка підлягає виплаті за виконані роботи /т. 1 а.с. 119/; а також враховує, що актами прийняття виконаних робіт за договором від 11 квітня 2017 року № 84/0417/4, які складались сторонами правочину за результатами виконання підрядником певного обсягу робіт, конкретизовано їх обсяг (послуги скотаря по догляду за тваринами на МТФ № 2 ВП СТ "Зоря" за період з 11 квітня по 30 квітня 2017 року та послуги скотаря по догляду за тваринами на МТФ № 2 ВП СТ "Зоря" за період з 01 травня по 15 травня 2017 року), а також погоджено розмір винагороди за кожний в обсягів виконаних підрядником робіт /т. 1 а.с. 15-116/. Крім того, суд враховує, що проходження інструктажу з охорони праці та факт ознайомлення підрядника з діючими на підприємстві правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями та умовами праці не можуть достовірно свідчити про прийом такої особи на роботу в розумінні КЗпП, оскільки обов'язку щодо їх виконання у підрядника за цивільно-правовою угодою не виникає. Посилання відповідача на ту обставину, що штатні розписи, які діяли упродовж 2017 року на підприємстві позивача, передбачали посаду "Робітника з догляду за тваринами" з відрядною оплатою праці не позбавляють права ТОВ Агрофірма "Хорольська" залучати для виконання певного обсягу робіт фізичних осіб за цивільно-правовими договорами.

13 березня 2017 року між позивачем (замовник) та гр. ОСОБА_12 укладено договір підряду № 84/032017/5 /т. 1 а.с. 117-118/ відповідно до умова якого підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботу з догляду за тваринами в одному з виробничих підрозділів ТОВ Агрофірма "Хорольська"; а замовник зобов'язується своєчасно виплатити Підряднику грошову винагороду відповідно виконаним роботам.

Наполягаючи на наявності у вказаної угоди характеру трудової, відповідач посилався на те, що вказаний договір містить такі ознаки трудового договору як: договорами не обумовлено сплати конкретної суми за виконану роботу; не визначено конкретного обсягу робіт; договори містять назву професії, а також застереження про те, що підрядник зобов'язаний дотримуватись правил техніки безпеки та санітарно-гігієнічних умов праці. Крім того, наявним в матеріалах справи контрольним листом підтверджено, що гр. ОСОБА_12 пройшла вступний та первинний інструктаж з охорони праці, а також ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями з охорони праці та умовами праці. Актом прийому наданих послуг підтверджено факт оплати послуг гр. ОСОБА_12 /т. 1 а.с. 120/.

Відхиляючи вказані доводи, суд зважає на наявність в матеріалах справи додаткової угоди до укладеного з вказаною особою договору підряду, в якому конкретизовано обсяг робіт (робота з чищення 60 голів ВРХ один раз на три дні) та визначено суму, яка підлягає виплаті за виконані роботи /т. 1 а.с. 119/. Крім того, суд враховує, що проходження інструктажу з охорони праці та факт ознайомлення підрядника з діючими на підприємстві правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями та умовами праці не можуть достовірно свідчити про прийом такої особи на роботу в розумінні КЗпП, оскільки обов'язку щодо їх виконання у підрядника за цивільно-правовою угодою не виникає.

За умовами договорів підряду № 84/012017/33, № 84/012017/19, № 84/012017/40, № 84/012017/29 від 01 січня 2017 року, укладених позивачем (замовник) з громадянами ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (підрядники) підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботу з догляду за тваринами в одному з виробничих підрозділів ТОВ Агрофірма "Хорольська"; а замовник зобов'язується своєчасно виплатити підряднику грошову винагороду відповідно виконаним роботам /т. 1 а.с. 121-122, 126-127, 132-133, 142-143/.

Вказуючи на наявність у вказаних угод характеру трудових, відповідач посилався на те, що вказані договори містять такі ознаки трудових договорів як: договорами не обумовлено сплати конкретної суми за виконану роботу; не визначено конкретного обсягу робіт; договори містять назву професії, штатним розписом ТОВ Агрофірма "Хорольська", що діяв упродовж 2017 року, в підрозділах підприємства позивача передбачено посаду "Робітника з догляду за тваринами".

Відхиляючи вказані доводи, суд зважає на наявність в матеріалах справи додаткових угод до укладених з вказаними особами договорів підряду, в яких конкретизовано обсяг робіт (робота з вичищання гною та заміна підстілки у ВРХ; підготовка кормів для ВРХ один раз на день; чищення 57 голів ВРХ один раз на три дні; чищення 30 голів ВРХ один раз на три дні) та визначено суму, яка підлягає виплаті за виконані роботи /т. 1 а.с. 123, 128, 134,144/. Посилання відповідача на ту обставину, що штатні розписи, які діяли упродовж 2017 року на підприємстві позивача, передбачали посаду "Робітника з догляду за тваринами" з відрядною оплатою праці не позбавляють права ТОВ Агрофірма "Хорольська" залучати для виконання певного обсягу робіт фізичних осіб за цивільно-правовими договорами.

Матеріалами справи також підтверджено, що 10 листопада 2017 року між позивачем (замовник) та гр. ОСОБА_17 (підрядник) укладено договір підряду № 84/12017/56, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання надати послуги з сушіння зерна кукурудзи на зерносушарці РЕТКUS DU 400/20, а замовник зобов'язується виплатити підряднику винагороду в розмірі погодинної оплати праці зерносушильника 26,21 грн. згідно штатного розпису /т. 1 а.с. 194-195/.

Висновок інспектора про те, що вищевказаний договір підряду фактично є трудовим, зумовлений тим, що цей договір передбачає назву професії, погодинну оплату праці, та не містить конкретного обсягу та ціни робіт, які належить виконати підряднику за таким договором.

Визнаючи такі доводи Управління Держпраці в Полтавській області безпідставними, суд враховує зміст наявної в матеріалах справи додаткової угоди до укладеного з вказаною особою договору підряду, в якому конкретизовано розмір винагороди підрядника /т. 1 а.с. 196/. Слід зауважити, що досліджений договір підряду досить детально визначає обсяг та характер робіт, які належить виконати підряднику, а тому доводи щодо відсутності конкретизації обсягу робіт відхиляються судом.

01 січня 2017 року між позивачем (замовник) та гр. ОСОБА_19 (підрядник) укладено договір підряду № 84/032017/7, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботу кочегара котельні господарства в одному з виробничих підрозділів ТОВ Агрофірма "Хорольська", а замовник зобов'язується виплатити підряднику винагороду в розмірі узгодженому сторонами в актах виконаних робіт /т. 1 а.с. 186-187/.

Висновок інспектора про те, що вищевказаний договір підряду фактично є трудовим, ґрунтується на тому, що цей договір передбачає назву професії, не містить конкретного обсягу робіт, які належить виконати підряднику за таким договором, проте передбачає фіксований розмір винагороди.

Спростовуючи такі доводи Управління Держпраці в Полтавській області, суд враховує зміст наявної в матеріалах справи додаткової угоди до укладеного з вказаною особою договору підряду, в якому конкретизовано обсяг робіт, які належить виконати підряднику (розпилка деревини два рази на тиждень та чистка котла дин раз на тиждень) /т. 1 а.с. 188/.

Проаналізувавши вищевказані договори підряду, суд дійшов висновку, що громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19В, виконували визначені угодами обсяги робіт/послуг, що спрямовані на досягнення кінцевого результату, що відповідає предмету договорів цивільно-правового характеру.

У відповідності до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору. Згідно ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідачем суду не надано доказів наявності законодавчо визначеної заборони позивачу щодо укладення вищезазначених договорів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в діях позивача щодо укладення з фізичними особами-підрядниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 договорів підряду порушення чинного законодавства України.

Слід зауважити, що наявними в матеріалах справи копіями актів виконаних робіт/наданих послуг підтверджується, що підрядники належним чином виконали обсяг доручених їм робіт/послуг, а замовник в повному обсязі виплатив підрядникам обумовлену сторонами суму винагороди. З аналізу вказаних документів також випливає, що сторони правочину один до одного зауважень не мають.

Враховуючи статті 901-903 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що сторони, підписавши цивільно-правові договори підряду, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України, що відображено у відповідних договорах.

У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Доказів наявності у цивільно-правових договорів підряду ознак нікчемних правочинів відповідачем суду не надано, як і не надано доказів визнання судом даних договорів недійсними.

Крім того, позивачем надано суду податкові розрахунки сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, і сум утриманих з них податків.

Пунктом 11 Порядку № 295 визначено права посадових осіб інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, при цьому інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

Таким чином, наведені інспектором в акті № ПЛ1025/19/АВ від 04 червня 2018 року твердження не можуть бути підставою для висновків, що правовідносини між ТОВ Агрофірма "Хорольська" та фізичними особами згідно цивільно-правових договорів не є відносинами цивільно-правового характеру. А дії позивача щодо укладення даних договорів не можуть бути розцінені, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч.ч.1 і 3 ст.24 КЗпП України.

Твердження відповідача про те, що зазначення в договорах підряду певних професій є ознакою трудового договору, - не визнається судом достатньою підставою для висновку про існування між суб'єктами цивільно-правової угоди трудових відносин з огляду на відсутність у суб'єкта владних повноважень інших доказів які б однозначно підтверджували його доводи.

Натомість, контролюючий орган в судовому засіданні посилався на ненадання позивачем під час здійснення інспектування жодної з додаткових угод до договорів підряду, з урахування чого стверджує, що між позивачем та вищевказаними фізичними особами існують приховані трудові відносини, однак відповідачем як суб'єктом владних повноважень не забезпечено надання жодних прямих доказів на підтвердження існування таких обставин.

Таким чином, відповідачем не підтверджено достовірними, достатніми, допустимими та належними доказами факт порушення позивачем вимог статті 24 КЗпП України, а отже і наявність підстав, передбачених абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України, для прийняття спірної постанови від 25 червня 2018 року № ПЛ1025/18/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" (вул. Шевченка, 21, с. Староаврамівка, Хорольський район, Полтавська область, 37823, ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25 червня 2018 року № ПЛ1025/19/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" (вул. Шевченка, 21, с. Староаврамівка, Хорольський район, Полтавська область, 37823, ) судові витрати у розмірі 25130 (двадцять п'ять тисяч сто тридцять) гривень 25 (двадцять п'ять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2018 року.

Суддя А.О. Чеснокова