Справа № 591/5144/18
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5144/18
Провадження № 2-а/591/454/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бондар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу№591/5144/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та про зобовязання подати звіт про виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ставить питання про визнання дій державного виконавця Колоса Р.В. незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №56359525 від 20 серпня 2018 року та просить зобовязати відповідача подати звіт про виконання судового рішення по справі №591/7120/17 із зазначенням дати виплати. Вжити заходів, передбачених ч. 2 ст. 382 КАС України.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17.01.2018 року визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Сумській області, зобовязано управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року на підставі довідки №11/149-514 від 06.06.2017 року за врахуванням посадового окладу 3000,00 грн, окладу за звання 2200,00 грн., надбавки за стаж служби 40% - 2080,00 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% - 450,00грн., премія 3,025 233,45 грн. На підставі рішення було відкрите виконавче провадження. Управління надало лист про проведення перерахунку по рішенню суду (47361,90 грн.). Кошти виплачені не були. 20 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що рішення не виконане, а державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження передчасно.

У судовому засіданні сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Позивач подав письмову заяву про слухання у його відсутність та підтримання позову.

Представник відповідача подав письмовий відзив, просив справу слухати у його відсутність.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України у звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши подані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми №591/7120/17 від 17 січня 2018 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фону України в Сумській області щодо непроведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268».

Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268» на підставі довідки № 11/149-514 від 06 червня 2017 року за врахуванням посадового окладу 3000 грн., окладу за звання (підполковник міліції) 2200 грн., надбавки за стаж служби 40% - 2080 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% - 450 грн., премія 3,025 233,45 грн.

На виконання рішення було відкрите виконавче провадження №56359525.

23 травня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надало лист №4997/03.2-07 про виконання рішення суду у справі №591/7120/17, в якому зазначило, що у березні 2018 року проведено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1. Проте, розмір пенсії згідно з рішенням суду є меншим за розмір пенсії, перерахований згідно з постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». У звязку з цим, виплата пенсії здійснюється згідно з довідкою, наданою ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в сумській області на виконання постанови КМУ №103. Сума коштів за період з 1 січня 2016 року буде виплачена у визначеному нею порядку після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2010 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахункової суми (а.с.10-11).

20 серпня 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №56359525 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.7-9).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На переконання суду, вказані дії ГУ ПФУ в Сумській області свідчать про виконання виконавчого листа в частині здійснення перерахунку пенсії та його неповне виконання в частині виплати заборгованості по пенсії, починаючи з 01.01.2016. Суд зазначає, що рішення Зарічногот районного суду м. Суми від 17 січня 2018 року по справі №591/7120/17 в частині зобов'язання ГУ ПФУ в Сумській області виплатити заборгованість по пенсії, починаючи з 01.01.2016 буде виконаним у той момент, коли позивач отримає всю суму перерахованої з 01.01.2016 пенсії. При цьому, встановлений Постановою КМУ №103 від 21.02.2018 порядок виплати перерахованої пенсії не свідчить про фактичне виконання в повному обсязі згаданого рішення суду та не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є виконання вищезазначених вимог та вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, невиконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що постанова суду не буде виконана, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії»: по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що, маючи право на надбавку, позивач мав майнове право відповідно до ст. 1 Першого протоколу. Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (див. рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, п. 72, від 19 червня 2012 року).

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «ОСОБА_3 Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Таким чином, суд вважає, що було порушене право заявника, передбачене статтею 1 Першого протоколу.

Оцінюючи оскаржувану постанову відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач просив суд встановити контроль за виконанням рішення суду №591/7120/17 у відповідності до вимог ст. 382 КАС України.

Відповідно до статті 1291 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням рішень в адміністративних справах - це зобов'язання судом суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та шляхом вирішення і розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (стаття 287 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У вказаній норми кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення суду може бути встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання рішення, якщо воно вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов'язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття судового рішення у справі.

Під час прийняття рішення, позивач не просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, тому Зарічний районний суд м. Суми не встановлював судовий контроль за виконанням рішення відповідачем, оскільки статтею 382 КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,9,77,139,246, 287 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 незаконною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження №56359525 від 20 серпня 2018 року.

В іншій частині вимог відмовити у звязку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини в той же строк з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 28 листопада 2018 року.

Суддя Г.В. Шелєхова