Справа № 1340/5187/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5187/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

27 листопада 2018 року

м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сакалош В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Львівської міської ради, Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, про визнання протиправним та скасування рішеннь,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просить суд:

-визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10 квітня 2018 року № 394 "Про затвердження детального плану території у районі вул.Зеленої, вул.Пимоненка, вул.Д.Січинського»;

-визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.11.2018 № 1192 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул.Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель».

26.11.2018 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: вжити заходів забезпечення позову шляхом:

-зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10 квітня 2018 року № 394 «Про затвердження детального плану території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського»;

-заборони виконавчому комітету Львівської міської ради приймати рішення щодо затвердження містобудівної документації та вихідних даних щодо території у межах вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського;

-зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.11.2018 року №1192 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово- офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул. Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель»;

-заборони Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м.Львові видавати ТзОВ «Реновація» дозвільні документи, які дають право на початок виконання будівельних робіт на об'єкт будівництва: «Будівництво житлово- офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул. Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель».

В обгрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач покликається на те, що оскільки подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупинить дію оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосує відповідні заходи забезпечення позову, то у випадку відсутності останнього, не буде забезпечено належний правовий захист порушених прав; рішення виконавчого комітету Львівської міської ради є очевидно незаконним, оскільки наявні прямі порушення чинного законодавства при їх прийнятті, а також відсутня правова підстава для їх прийняття. Зокрема, зазначає, що незупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 394 від 10.04.2018 року «Про затвердження детального плану території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського» зумовить прийняття на його основі нових містобудівних умов та обмежень, що фактично знівелює значення судового процесу та призведе до необхідності нового скасування документів, прийнятих на основі зазначеного рішення. У свою чергу, вважає, що незупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.11.2018 року № 1192 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул. Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель» призведе до того, що забудовник розпочне будівництво чи збудує житлово-офісний комплекс на земельній ділянці призначеній для промислових потреб.

Суд, вирішуючи питання щодо доцільності задоволення заяви про забезпечення позову, керується таким.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому відповідно до п.5 ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

При розгляді поданої позивачем заяви про забезпечення позову, судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав, свобод та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Щодо доводів позивача на обгрунтування протиправності оскаржуваних рішень суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. Оцінка протиправності рішень, дій та бездіяльності відповідача буде надана під час розгляду справи по суті.

Таким чином, судом не встановлено обставин, що стали б підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а відтак, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Львівський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя В.М.Сакалош