Справа № 521/13257/18
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/299/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Власової В.В.,

за участі сторін:

позивача не прибув,

відповідача - не прибув,

представника третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області, лейтенанта поліції Жилко Євгенія Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EAВ № 517252 від 04 серпня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області, лейтенанта поліції Жилко Євгенія Володимировича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EAВ № 517252 від 04 серпня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Ухвалою суду в якості третьої особи по справі залучено - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

В обгрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке.

04 серпня 2018 року, він, керуючи автомобілем NJ 1028 DA, д. н. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Степова, в м.Одесі, де, біля будинку №21-А близько 15 год. 58 хв. був зупинений інспектором 2-ї роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області.

При зупинці його автомобіля, інспектор висунув йому звинувачення у відсутності бризковиків та захисних кожухів на колесах автомобілю, яким він тоді керував.

Тоді він пояснив інспектору, що у такому стані він має право доїхати до місця стоянки, але інспектор виніс постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 340 грн.

На думку позивача, у такому стані його автомобіль не заважав ні пішоходам, ні іншим автомобілям, які рухалися по вулиці.

Позивач вважає, що своїми діями інспектор патрульної поліції порушив норми КУпАП та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Тобто, позивач висловив незгоду з процедурою розгляду справи, але, незважаючи на вказане, стосовно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення.

Тому позивач звернувся з позовом до суду.

Позивач до суду надав заяву про підтримання позовних вимог та просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі.

Відповідач - інспектор Жилко Є. В., у судове засідання не прибув, хоча судом неодноразово відкладався розгляд справи та три рази справа призначалась до розгляду, але відповідач своїм правом не скористався та не надав до суду доказів щодо правомірності прийнятого ним рішення.

Третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в судове засідання не прибув, хоча судом відкладався розгляд справи та три рази справа призначалась до розгляду.

Більш того, ухвалою суду було витребувано у Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції належним чином завірені копії постанови та інших документів, які стали підставою для складення 04 серпня 2018 року постанови, серії EAВ № 517252, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Незважаючи на зазначену ухвалу суду щодо витребування доказів, від 15.08.2018 року, яку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції отримало 10.09.2018 року (а.с.14), Управлінням не тільки не було виконано своєчасно ухвалу суду, але і в судове засідання представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ні разу не з`явився.

У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача та представника третьої особи, з метою встановлення істини по справі, суд вимушений був неодноразово відкладати розгляд справи, хоча законом передбачено скорочені терміни розгляду даної категорії справ.

Оскільки, ні відповідачем, ні третьою особою до суду не було надано жодних доказів по справі та ці учасники справи у судове засідання не з`явились, суд розглядає справу за наявності тих матеріалів, які є у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.1, ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що, 04 серпня 2018 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NJ 1028 DA, д. н. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Степова, в м.Одесі, де, біля будинку №21-А близько 15 год. 58 хв. був зупинений інспектором 2-ї роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області.

Про вказане зазначено у постанові, складеній інспектором 2-ї роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області, лейтенантом поліції Жилко Є. В., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EAВ № 517252 від 04 серпня 2018 року.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу, в розмірі 340 грн.

Відповідно до п.6 вказаної постанови, водій керував автомобілем без «захисних кожухів та бризговіків» (а.с.4).

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно до п.п. 31.1. Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.п. 31.4. Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.7. Інші елементи конструкції: е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Проте, доказів того, без чого саме водій керував автомобілем, чи-то: без «захисних кожухів та бризговіків», як вказано у постанові, серії EAВ № 517252, чи-то без грязезахисних фартухів і бризковиків, - як зазначено у п.п. 31.4.7. е) - Правил дорожнього руху, ні відповідачем, ні третьою особою, під час розгляду справи, до суду не було надано.

Між тим, у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача.

Більш того, п.9 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.

Проте, згідно до Постанови, серії EAВ № 517252 від 04 серпня 2018 року, у п.9 : «До постанови додається …», інспектором Жилко Є. В., не вказано жодного доказу.

Також, відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частина 3 статті 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу.

Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначено главою 22 КУпАП.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Також, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проте, у спірній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення.

Також, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Проте, виходячи з доказів, вивчених у судовому засіданні, у спірній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Посилання позивача на місці зупинки його інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області, лейтенантом поліції Жилко Є. В., що у такому стані він має право доїхати на автомобілі до місця стоянки, інспектором також не було прийнято до уваги та у винесеній постанові, про вказане не було зазначено.

Між тим, відповідно до п. 31.5 Правил дорожнього руху, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Отже, виходячи з наведеної норми права, позивач мав право рухатися на автомобілі якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту автомобіля.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує те, що, ні відповідач, ні представник третьої особи, не надав до суду матеріали відеозапису з місця події, згідно яких, можливо було б підтвердити факт порушення правил дорожнього руху позивачем по справі.

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП проводився без дотримання норм, передбачених ст. 268, 279, 280 КУпАП, що не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, чим було порушено право позивача на належний розгляд його справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України, суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні, а відповідачем не доведено факт порушення позивачем підпункту 31.4.7. е) Правил дорожнього руху, яке в свою чергу стало підставою для кваліфікації дій позивача за спірною постановою за ч.1 ст.121 КУпАП, суд вважає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, враховуючи те, що відповідачем по справі не надано доказів щодо правомірності свого рішення, за таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що постанова, серії EAВ № 517252 від 04.08. 2018 року, підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250; п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України; ст.ст. 251, 258, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області, лейтенанта поліції Жилко Євгенія Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EAВ № 517252 від 04 серпня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 340 грн., - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EAВ № 517252 від 04 серпня 2018 року, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто за ч.1 ст.121 КУпАП до адміністративної відповідальності, - закрити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 листопада 2018 року.

Суддя Н.В. Мирончук