Справа № 806/626/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/626/18

Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

22 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача Рибченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року (місце ухвалення рішення - м.Житомир, повний текст рішення складено 23.04.2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника, здійснивши нарахування даної пенсії з 06.10.2016. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначала, що зверталась до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак отримала відмову із посиланням на те, що їй вже призначена з 01.02.2017 пенсія по втраті годувальника у сумі 2 892,58 грн. На думку позивача, вказана відмова є протиправною, оскільки позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника саме з 06.10.2016, а не з 01.02.2017, чим істотно порушено конституційні права позивача щодо одержання належного та достатнього рівня пенсійного забезпечення як джерела основного доходу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці між отримуваним пенсійним забезпеченням та розміром пенсійного забезпечення, призначеного ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника за період з 06.10.2016 по 10.02.2017.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належними чином.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав доводи апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надано статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби за життя мав статус учасника бойових дій за участь у антитерористичній операції, що підтверджується копією довідки Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира №95/04-09 від 27.12.2016 (а.с. 13).

Позивач є матір`ю ОСОБА_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язку військової служби (а.с.11-13).

Адвокат Гуртовенко Р.П. в інтересах ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою вих. №13/17 від 13.03.2017 про здійснення перерахунку пенсії, відповідно до змісту якої, просив здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 у відповідності до вимог статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.3 ч.1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із втратою годувальника в період з 06 жовтня 2016 року (а.с. 20-21).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом вих. №539/С-12 від 20.03.2017 повідомило ОСОБА_4 , що його заява в інтересах позивача про перерахунок пенсії ОСОБА_1 розглянута. Роз`яснено, що відповідно до ст. 41 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї його частка пенсії виділяється і виплачується йому окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява. У зв`язку з тим, що у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області на момент звернення ОСОБА_1 було призначено пенсію основному одержувачу, за загиблого ОСОБА_2 , тому заявнику з 01.02.2017 на підставі її заяви від 26.01.2017 було виділено частку пенсії. Підстави для виділення частки з будь-якої іншої дати відсутні (а.с. 23).

Не погоджуючись із наданою відмовою та вважаючи, що позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника саме з 06.10.2016, а не з 01.02.2017, чим істотно порушено конституційні права позивача щодо одержання належного та достатнього рівня пенсійного забезпечення як джерела основного доходу, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу мала б бути призначена пенсія з 06.10.2016 у зв`язку із втратою годувальника відповідно до її заяви від 26.01.2017, одночасно із призначенням такої пенсії іншим членам сім`ї загиблого, чого відповідачем зроблено не було. Належним способом захисту порушеного права позивача є проведення перерахунку та виплата ОСОБА_1 різниці між отримуваним пенсійним забезпеченням (пенсії по інвалідності) та розміром пенсійного забезпечення, призначеного ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника за період з 06.10.2016 по 10.02.2017.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника регулюються правовими нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Згідно зі ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

При цьому, відповідно до п. "б" ч. 4, ст. 30 Закону № 2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Статтею 31 Закону № 2262-XII визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до ч. 3 ст. 1, ст. 41 Закону України від 09 квітня 1992 № 2262-XII члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті. На вимогу члена сім`ї його частка пенсії виділяється і виплачується йому окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява про поділ пенсії. Пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Пунктом «б» ст.50 Закону №2262-XII визначено, право на пенсію за цим Законом мають члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

Колегія суддів критично ставиться до посилання відповідача на правомірність призначення частки зазначеної пенсії позивачу, починаючи з 01.02.2017 в зв`язку з його вимогою окремого виділення на підставі ст. 41 Закону №2262-XII, виплата якої відповідно до приписів зазначеної статті здійснюється з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява про поділ пенсії.

Згідно наявної у матеріалах справи копії супровідного листа Житомирського обласного військового комісаріату вих.№591 від 01.02.2017, перевірені документи для призначення пенсії ОСОБА_5 були надіслані на адресу відповідача 01.02.2017. Як встановлено з відповідного штампу на наявній у матеріалах справи копії листа вих.№591 від 01.02.2017, вказаний лист разом із документами для призначення пенсії ОСОБА_5 було отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області 03.02.2017 та зареєстровано за вх.№1136/04. (а.с. 41)

Водночас, відповідно до наявної у матеріалах справи копії супровідного листа Житомирського обласного військового комісаріату вих.№677 від 06.02.2017, перевірені документи для призначення пенсії ОСОБА_1 були надіслані на адресу відповідача 06.02.2017. Як встановлено з відповідного штампу на наявній у матеріалах справи копії листа вих.№677 від 06.02.2017, вказаний лист разом із документами для призначення пенсії ОСОБА_1 було отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області 07.02.2017 та зареєстровано за вх.№1239/04 (а.с. 44).

В матеріалах справи відсутня заява позивача щодо виділення і виплати органами пенсійного фонду частки пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому несвоєчасність надходження документів для призначення пенсії від ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу відповідача відносно позивача не є підставою для позбавлення його права отримання частки пенсії за втратою годувальника, що призначається на сім`ю, в порушення приписів ст. 50 Закону №2262-XII.

Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що ОСОБА_1 26.01.2017 одночасно із іншими членами сім`ї загиблого звернулась до Житомирського обласного військового комісаріату із заявою щодо оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Суд першої інстанції зазначив, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника позивачу мала б бути призначена з 06.10.2016 року, відповідно до її заяви від 26.01.2017 року, однак колегія суддів не погоджується з вказаним з огляду на таке.

На виконання заяви ОСОБА_5 06.02.2017 року була призначена пенсія в разі втрати годувальника з 01.11.2016 року (з наступного дня по який померлому сплачене грошове забезпечення) на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за померлого годувальника ОСОБА_2 (а.с.40).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачу також мала б бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника з 01.11.2011, відповідно до її заяви від 26.01.2017 року та відповідно до положень пункту «б» ст.50 Закону №2262-XII, одночасно із призначенням такої пенсії іншим членам сім`ї загиблого.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, враховуючи обсяг заявлених позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 різниці між отримуваним пенсійним забезпеченням (пенсії по інвалідності) та розміром пенсійного забезпечення, призначеного ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника за період з 01.11.2016 по 10.02.2017.

Отже, судом першої інстанції не вірно зазначено початок періоду здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 різниці між отримуваним пенсійним забезпеченням та розміром пенсійного забезпечення, призначеного їй у зв`язку із втратою годувальника.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи в частині вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії різниці між отримуваним пенсійним забезпеченням та розміром пенсійного забезпечення, призначеного їй у зв`язку із втратою годувальника неправильно застосував норми матеріального права, тому постанова суду першої інстанції в цій частині, в порядку ст.317 КАС України, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії змінити.

Зазначивши початок періоду здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 різниці між отримуваним пенсійним забезпеченням та розміром пенсійного забезпечення, призначеного ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника з 01.11.2016.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2018 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.