Справа № 01-07/19/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання забезпечення адміністративного позову

28.11.18р. справа №01-07/19/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши заяву ТОВ "Фенікс Фарм" про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

встановив:

27.11.2018 р. до суду надійшла заява ТОВ "Фенікс Фарм", яке має намір звернутися до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Харківської обласної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Харківської обласної ради від 19.11.2018 р. №193 "Про визначення процедури та укладання договорів оренди об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" про забезпечення позову.

В означеному клопотанні заявник, стверджуючи про наявність обставин, які свідчать про необхідність вжиття заходів заборони вчиняти певні дії для забезпечення позову, а саме: про існування очевидних ознак протиправності спірного рішення відповідача, просив суд вжити заходів забезпечення адміністративного позову, а саме: 1) зупинити дію розпорядження голови Харківської обласної ради від 19.11.2018 р. №193 "Про визначення процедури та укладання договорів оренди об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" до набрання рішенням по справі законної сили; 2) заборонити Харківській обласній раді здійснювати будь-які дії, направлені на проведення конкурсу на право укладання договору оренди комунального майна: частини нежитлового приміщення 1-го поверху (кімн. №26) загальною площею 22,2 м2, у тому числі місця спільного користування площею 4,2 м2, навчально-діагностичного корпусу, літ. "М1-9", що розташоване за адресою: м. Харків, просп. Незалежності, 13 та знаходиться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" до набрання рішення законної сили.

Вирішуючи по суті означене клопотання, суддя відмічає, що правовідносини з приводу забезпечення адміністративного позову унормовані приписами Глави 10 КАС України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З положень наведеної норми кодексу в кореспонденції з положеннями ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України слідує, що розглядаючи питання про забезпечення позову, необхідно, з урахуванням доказів, наданих особою на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, розв'язуючи клопотання про забезпечення позову, суд не має права вирішувати наперед ті питання, котрі стосуються суті заявлених вимог, тобто входити до оцінки обставин, котрі є предметом доказування по справі.

Суддя зазначає, що зміст заявленого клопотання, не дозволяє судді дійти до переконливого висновку про існування в даному випадку передбачених ст. 150 КАС України підстав для забезпечення позову, оскільки жодних доводів на підтвердження існування у спірних правовідносинах таких обставин (окрім самого лише твердження про необхідність забезпечити позов).

Питання відповідності закону оскарженого рішення владного суб'єкта підлягає з'ясуванню виключно під час розв'язання спору по суті.

При розвязанні заяви по суті, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі «ОСОБА_1 проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА_2 (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду заяви суддя надав оцінку усім аргументам заяви, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення заяви по суті,, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення заяви, і дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 150, 154, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

1. Заяву про забезпечення адміністративного позову від 27.11.2018 р. - залишити без задоволення.

2. Копію даної ухвали направити особі, яка звернулась із заявою.

3. Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя Сліденко А.В.