Справа № 813/1226/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/801/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.,

за участі: секретаря судових засідань Мельничук Б.Б.,

представника позивача Білецької М.О.,

представника відповідача Добровольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Ланкевича А.З. в м. Львові, повний текст складений 25.05.2018, у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (далі - КП «Дрогобичводоканал») звернулося з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2017 року № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 165316,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що КП «Дрогобичводоканал» є комунальною власністю Дрогобицької територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради та суб'єктом господарювання, який надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення. 17.01.2017 відповідач провів перевірку-звірку позивача, під час якої досліджувалось питання погашення зобов'язань з ПДВ за період з травня по липень 2016 року на загальну суму 826583,50 грн. За результатами цієї перевірки складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вказав, що при його винесенні відповідач не врахував, що податковий борг, з якого нараховувались штрафні санкції, виник у позивача через невідповідність фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Погашення заборгованості позивача з ПДВ здійснювалося за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості за спірний період в тарифах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та в порядку, визначеному постановою Кабінетом Міністрів України №332 від 18.05.2017 року. Також зазначив, постанова КМУ є спеціальним нормативно-правовим актом, який підлягає застосуванню на противагу ст.126 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з огляду на викладене вважає, що вина позивача в порушенні граничного строку сплати до бюджету суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ за період з травня по липень 2016 року відсутня.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення винесене при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, є однобічним та необґрунтованим, а також таким, що винесене при неправильному застосуванні норм як матеріального, так і процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що і позовну заяву, зазначаючи при цьому, що суд першої інстанції прийшов до висновків про те, що позивач несвоєчасно сплачував суму самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ у зв'язку з чим в нього утворився податковий борг, та зазначив, що цей факт не заперечувався і самим представником позивача в судовому засіданні. Однак, позивачем було долучено довідку №7274/10/13-01-1701-09 від 19.06.2017 про податкову заборгованість з ПДВ, в якій зазначено податковий борг станом на 01.01.2017 з врахуванням штрафних санкцій та пені разом на суму 2 248 615,08 грн. Вказує, що дана довідка видавалась відповідачем позивачу для організації та проведення взаєморозрахунків, що передбачені Постановою КМУ від 18.05.2017 №332, якою затверджено порядок та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Однак, враховуючи докази, які були досліджені судом під час розгляду справи по суті, та ту обставину, що відповідачем під час розгляду справи не було долученого жодного доказу на спростування доводів позивача та жодного доказу на підтвердження існування в позивача податкового боргу за спірний період, суд лише на підставі однієї довідки про податкову заборгованість встановив наявність у позивача заборгованості з ПДВ. Тоді як така довідка не є безумовним та підтверджуючим доказом. Відтак, в порушення вимог законодавства, судом першої інстанції питання зарахування в обліковій картці платника ПДВ коштів, які надійшли як субвенція з держбюджету, досліджено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що КП «Дрогобичводоканал» () зареєстроване як юридична особа 22.02.2000; основним видом економічної діяльності підприємства згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є очищення та постачання води.

У відповідності до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.1 п.75.1 ст.75 розділу ІІ ПК України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів юридичних осіб Дрогобицької ОДПІ проведено перевірку КП «Дрогобичводоканал» з питань своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету за платежем - податок на додану вартість, за результатами якої складено акт від 17.01.2017 №4/12-01/03348910, у висновках якого контролюючий орган зазначив про порушення позивачем п.57.1 ст.57 ПК України, а саме, несвоєчасна сплата суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ. Зокрема: із затримкою сплати 162 календарних дні в сумі 201583,50 грн (граничний термін сплати - 30.06.2016, сплачено борг - 09.12.2016); із затримкою сплати 132 календарних дні в сумі 16737,25 грн (граничний термін сплати - 30.07.2016, сплачено борг - 09.12.2016); із затримкою сплати 121 календарний день в сумі 109557,75 грн (граничний термін сплати - 30.08.2016, сплачено борг - 29.12.2016); із затримкою сплати 162 календарних дні в сумі 108262,25 грн (граничний термін сплати - 30.06.2016, сплачено борг - 09.12.2016); із затримкою сплати 152 календарних дні в сумі 230423,25 грн (граничний термін сплати - 30.07.2016, сплачено борг - 29.12.2016); із затримкою сплати 152 календарних дні в сумі 160019,00 грн (граничний термін сплати - 30.07.2016, сплачено борг - 29.12.2016).

На підставі акта перевірки від 17.01.2017 Дрогобицькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.01.2017 №, згідно якого на підставі ст.126 ПК України КП «Дрогобичводоканал» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 165316,70 грн за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

Позивач, вважаючи протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування йому штрафних санкцій та безпідставність винесення спірного рішення, звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача покладено обов'язок обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені саме ПК України, а застосування законів та інших нормативно правових актів у сфері податкових правовідносин здійснюється лише в тій частині, що не суперечить ПК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов'язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПК України.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Встановлено, що КП «Дрогобичводоканал» є комунальною власністю Дрогобицької територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради та суб'єктом господарювання, який надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Податковий борг, з якого нараховувались штрафні санкції, виник у позивача через невідповідність фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється із загального фонду державного бюджету в обсязі, що відповідає обсягу надходжень від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму цього розстроченого (відстроченого) боргу), та спеціального фонду державного бюджету за рахунок джерел, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 цього Закону, що сплачуються підприємствами електроенергетичної, нафтогазової, вугільної галузей, підприємствами, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на суму заборгованості, що не була відшкодована станом на 1 січня 2017 року, з урахуванням проведених у минулих роках розрахунків.

Порядок погашення заборгованості перед бюджетом для підприємств здійснюється з урахуванням положень Порядку та умовам надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 (далі - Порядок № 332).

Пунтом 1 Порядку № 332 визначено механізм надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, як вбачається із наведеного, чинним законодавством України передбачено умови й порядок погашення податкового боргу з податку на додану вартість надавача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно даного Порядку субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Пунктом 2 Порядку № 332 встановлено, що перерахування субвенції здійснюється на суму різниці між фактичною вартістю та тарифом, що утворилася до 1 січня 2016 р. і не погашена на дату укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

Згідно п. 3 Порядку № 332 підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є Договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, надавали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатку 2.

Порядком № 332 (пункт 6) визначено перелік документів, які учасники розрахунків подають до місцевого фінансового органу, серед яких є видана територіальним органом ДФС довідка про розмір податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість та податку на прибуток і частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму такого реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) боргу).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено порядок погашення у 2017 році заборгованості перед бюджетом для підприємств, до яких належить і позивач, за рахунок субвенції з державного бюджету. При тому, порядок проведення взаєморозрахунків з погашення заборгованості можливо лише на підставі договору та шляхом послідовного виконання зобов'язань учасниками розрахунків.

Судом встановлено, що на виконання вимог постанови КМУ від 18.05.2017р. №332, якою затверджено Порядок та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, відповідно до частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України та статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», для проведення розрахунків субвенцією відповідачем видано позивачу довідку №7274/10/13-01-1701-09 від 19.06.2017 про податкову заборгованість з податку на додану вартість, в якій зазначено податковий борг станом на 01.01.2017 з врахуванням штрафних санкцій та пені, всього на суму 2 248 615,08 грн.

На підставі довідки про податкову заборгованість між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Львівській області, Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради та Комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області укладено Договір про організацію взаєморозрахунків №13/9 від 21.06.2017.

Предметом цього договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, передбаченою ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», та відповідно до Порядку та умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 року №332. Сума договору становила 2248615,08 грн.

Згідно п.7 договору, сторона - КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області, після отримання коштів від Фінансового управління Дрогобицької міської ради перераховує до загального фонду державного бюджету кошти для погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) боргу).

Матеріалами справи підтверджено, що 21.07.2017 кошти в сумі 2248615,08 грн відповідно до договору №13/9 від 21.06.2017 були перераховані КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на рахунок відповідача.

Таким чином, погашення податкового боргу позивача відбулося на підставі договору про про організацію взаєморозрахунків відповідно до механізму погашення податкової заборгованості за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах, як передбачено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 332.

Слід вказати, що зміст спірних правовідносин полягає у тому, що на законодавчому рівні визначено порядок погашення у 2017 році заборгованості перед бюджетом для підприємств, до яких належить позивач, за рахунок субвенції з державного бюджету. Субвенційні кошти в силу Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та Бюджетного кодексу України є бюджетними, а Податковий кодекс України не передбачає можливості застосування контролюючими органами штрафних санкцій на бюджетні кошти, а тому відсутні підстави для застосування до позивача вимог ст. 57 та ст.126 Податкового кодексу України

Враховуючи вищевикладене, Дрогобицька ОДПІ, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 165316,70 грн за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), порушила права КП «Дрогобичводоканал» як платника податків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, досліджені судом докази та нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності вини позивача в порушенні граничного строку сплати до бюджету суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а тому не вбачає підстав для застосування контролюючим органом штрафних санкцій, визначених у податковому повідомленні-рішенні форми «Ш» № від 18 січня 2017 року, та зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення.

При цьому, судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав, визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви було сплачено 2479,75 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3267 від 19.03.2018, а також 3719,64 грн за подання апеляційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням № 3810 від 18.06.2018.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 6199,39 грн. підлягають у відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у справі № 813/1226/18 та прийняти постанову, якою позовні вимоги Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області форми «Ш» № від 18 січня 2017 року про зобов'язання сплатити штраф в розмірі 20% на суму 165 316,70 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області () на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області () судові витрати у виді судового збору в сумі 6199 (шість тисяч сто дев'яносто дев'ять) грн 39 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 29.11.2018.