Справа № 761/6341/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/6341/18 Суддя (судді) першої інстанції: Макаренко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Житомирі на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 01 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Житомирі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до УПП у м.Житомирі, в якому просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року, справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП щодо позивача закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, скасувати рішення начальника УПП у м.Житомирі - БР №460963 від 16 травня 2017 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01 серпня 2018 року позов задоволено частково, визнано незаконною постанову серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, визнано незаконним рішення начальника УПП у м.Житомирі - БР №460963 від 16 травня 2017 року про залишення постанови серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, без змін. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку. На думку апелянта, судом першої інстанції не вірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувану постанову серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року було отримано позивачем в той же день, а саме 24 квітня 2017 року та строк її оскарження становить 10 днів та про рішення за наслідками розгляду скарги позивача він дізнався 19 травня 2017 року, тому десятиденний строк на оскарження припадає на 28 травня 2017 року в той час, як до Окружного адміністративного суду м.Києві позивач звернувся лише 06 червня 2017 року, та при зверненні до Шевченківського районного суду м.Києва позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду із зазначеним позовом і в позовній заяві відсутнє клопотання про поновлення строку в зв'язку з поважними причинами.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, в суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що на керованому ним транспортному засобі були увімкнені денні ходові вогні, у зв'язку з чим були відсутні підстави для накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенантом поліції Іщенко О.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №460963 (а.с.28), відповідно до якої позивач, керуючи транспортним засобом Lexus КХ350, д.н.з.НОМЕР_1, керував автомобілем поза населеним пунктом та не увімкнув ближнє світло фар чи денні ходові вогні для позначення транспортного засобу, що рухається, чим порушив п.9.8 ПДР України, в результаті чого скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та керуючись положеннями ст.ст.33 та 284 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови. Також суд зазначив, що позивачем було подано до матеріалів позовної заяви клопотання про поновлення строків, які судом визнані обґрунтованими, у зв'язку з чим, було відкрито провадження у справі.

Колегія суддів за наслідками апеляційного перегляду дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.2 п.9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов'язок з 1 жовтня по 1 травня поза населеними пунктами вмикати денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що останній 24 квітня 2017 року, керуючи транспортним засобом, рухався без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів поза межами населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Незважаючи на заперечення позивачем факту порушення ним Правил дорожнього руху та оспорення ним допущеного порушення, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Позивач заперечує порушення ним п.9.8 ПДР України та зазначає, що на транспортному засобі, яким він керував, були ввімкнені денні ходові вогні, в той же час, жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУПАП відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України надано не було, а тому правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачем не доведено.

Стосовно строків звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивачем, в межах встановленого ст.289 КУпАП подано скаргу від 04 травня 2017 року до УПП у м.Житомирі, що підтверджується копією чеку ПАТ «Укрпошта» про надіслання поштового відправлення, за наслідком розгляду якої прийнято рішення БР №460963 від 16 травня 2017 року (а.с.25), яким постанову від 24 квітня 2017 року серії БР №460963 залишено без змін.

Апелянт зазначає, що вказане рішення було отримано позивачем 19 травня 2017 року, а тому десятиденний строк на звернення до суду завершився 28 травня 2017 року, однак до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року позивач звернувся лише 26 червня 2017 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.4 ст.99 КАС України (в редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року) якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи, що позивач користався досудовою процедурою врегулювання спору та про рішення БР №460963 від 16 травня 2017 року він дізнався 19 травня 2017 року, то до Окружного адміністративного суду м.Києва з відповідним позовом він звернувся в межах встановленого процесуальним законодавством строку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що разом із позовною заявою ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строку у справі про адміністративне правопорушення (а.с.9), в якій зазначив, що первинно він звернувся з позовом про оскарження постанови серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року до Окружного адміністративного суду м.Києва, однак ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 червня 2017 року позовну заяву було повернуто, оскільки даний позов підсудний місцевому загальному суду як адміністративному і про наявність зазначеної ухвали ОСОБА_2 дізнався лише 08 лютого 2018 року.

Таким чином, позивач у передбачений процесуальним законодавством строк звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року, однак замість Шевченківського районного суду м.Києва позов було подано до Окружного адміністративного суду м.Києва.

Колегія суддів зазначає, що помилка позивача щодо обрання суду відповідної юрисдикції не може бути підставою для перешкоджання йому в доступі до правосуддя, враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, що закріплено в ч.1 ст.2 КАС України.

Крім того, питання дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом досліджувалось судом першої інстанції при відкритті провадження у даній справі та обставини, наведені у клопотання про поновлення строків, визнано судом поважними, про що також зазначено у рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 01 серпня 2018 року.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а також правомірності складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №460963 від 24 квітня 2017 року, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, у зв'язку з чим оскаржувана постанова та рішення відповідача БР №460963 від 16 травня 2017 року, прийняте за наслідками розгляду скарги позивача на вказану постанову, підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні позовних вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Житомирі - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 01 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 27 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма