Справа № 1340/3508/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/144/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Качмара В. Я.
суддів -Курильця А. Р.
Мікули О. І.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 1340/3508/18 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2018 року до Львівського апеляційного адміністративного суду надійшла справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови разом із апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року про повернення позовної заяви.

26 вересня 2018 року ухвалою цього суду вказану апеляційну скаргу залишено без руху через відсутність документа про сплату судового збору.

Як слідує з повідомлення про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №124, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вручено скаржнику 03 жовтня 2018 року.

16 жовтня 2018 року вказану справу разом із апеляційною скаргою зареєстровано у Восьмому апеляційному адміністративному суді у зв'язку з її передачею відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України як визначеному частиною шостою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Львівського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

За результатами автоматизованого розподілу дану справу передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач Качмар В. Я., судді Курилець А.Р., Мікула О. І.

В межах встановленого строку на усунення недоліку апеляційної скарги скаржником на виконання ухвали суду від 26 вересня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області скеровано на адресу суду апеляційної інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке зареєстровано Восьмим апеляційним адміністративним судом 18 жовтня 2018 року.

В обгрунтування заявленого клопотання покликається на те, що відповідно до статті 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не має можливості сплатити судовий збір через відсутність коштів, призначених на сплату судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору відмовлено та на підставі частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи неможливість усунення недоліків апеляційної скарги в межах строку встановлених ухвалою від 26 червня 2018 року продовжено строк для усунення Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області недоліку апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року, на 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали .

Вказана ухвала згідно з повідомлення про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №806 отримана скаржником 7 листопада 2018 року.

19 листопада 2018 року (конверт) апелянтом повторно подано до апеляційного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обгрунтовано тими ж самими доводами, що і клопотання від 18 жовтня 2018 року.

Оцінюючи в сукупності наведені заявником обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За пунктом першим частини п'ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов'язок особи, яка подає апеляційну скаргу, додати документ про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо сплати судового збору.

Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансується з Державного бюджету України.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону України про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

Зокрема, «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов'язків», пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства» і «Z та інші проти Сполученого Королівства»).

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в них коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є підставами для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати чи продовження (надання нового) строку, встановленого судом для усунення недоліку апеляційної скарги в частині надання документа про сплату такого.

Окрім того, будь-яких доказів вжиття заходів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги після отримання ухвали без руху пенсійним органом не представлено.

Враховуючи вищенаведене, правові підстави для задоволення заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору є відсутніми.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, на те, що в апелянта було достатньо часу для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути скаржнику.

Керуючись статями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 1340/3508/18 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула