Справа № 826/12003/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2018 року № 826/12003/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі- відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління праці і соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Солом'янському районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про облік як внутрішньо переміщену особу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача про взяття її на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території з підстав відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої було здійснення внутрішнє переміщення, є неправомірними, оскільки вона надала усі наявні в неї фактичні докази, що підтверджували факт її проживання на території АР Крим. Вважає, що дії відповідача суперечать положенням Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти позовних вимог заперечує, зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем документів встановлено, що у паспорті громадянина України відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання на території тимчасово окупованої АР Крим на момент виникнення обставин, зазначених в статті 1 Закону та надані документи не підтверджують факт проживання ОСОБА_2 на дату тимчасової окупації АР Крим -20.02.2014р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 15.11.2017 №240 Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило позивачу в оформленні та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до вказаного листа, відмова обґрунтована тим, що за результатами розгляду поданих позивачем документів встановлено, ЩО у паспорті громадянина України відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання на території тимчасово окупованої АР Крим на момент виникнення обставин, зазначених в статті 1 Закону та надані документи не підтверджують факт проживання ОСОБА_2 на дату тимчасової окупації АР Крим -20.02.2014.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, а свої законні права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, регулюється порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції".

Порядком передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки. В свою чергу, наказом Міністерства соціальної політики України від 08.10.2014 року №738 затверджено форму заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.3 Порядку, заява про взяття на облік повинна містити зокрема відомості про зареєстроване та фактичне місце перебування заявника.

Згідно з п.8 Порядку, заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; 2) втрачено або викрадено документи, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення. У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Так, до матеріалів справи на підтвердження факту проживання на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції позивачем надано наступні документи, які також було надано відповідачу при зверненні із заявою.

Так, з наданих позивачем до матеріалів справи документів, суд враховує наступне.

Як вбачається з пояснень позивача, позивач, протягом 2013-2015 pp. проживала разом зі своєю мамою ОСОБА_2 у квартирі своєї тітки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2. Під час проживання в Криму позивач навчалася у ЗОШ №21 м. Сімферополь (підтверджується копією довідки № 667 від 16.07.2015) Позивач у період з 13.02.2013 по 20.08.2014 перебувала на ортодонтичному лікуванні у стоматологічні клініці м.Сімферополь вул. Леніна буд. 5/1, і кожні 2 тижні проходила необхідну корекцію системи (копія довідки лікаря ОСОБА_4 від 20.08.2014 р.). Під час відвідування лікаря позивача супроводжувала мати, оскільки на той час позивач була неповнолітня.

На даний час позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 у Центрі обліку бездомних громадян. Проживає разом з мамою в орендованій квартирі, навчається в Медресе при Благодійній організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Хамідіє».

Відтак, враховуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, щодо підтвердження проживання позивачки в АР Крим на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Також звуження змісту та обсягу і скасування зазначених прав і свобод не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

Так, наданими доказами позивач довела постійне проживання на території, де виникли обставини зазначені у статті 1 "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", незважаючи на відсутність у неї реєстрації на день виїзду з АР Крим, вона потребує соціальної підтримки від держави для влаштування свого життя і життя своєї родини на новому місці нарівні з іншими переселенцями.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Управління праці і соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Солом'янському районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про облік як внутрішньо переміщену особу.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян