Справа № 826/14049/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Шелест С.Б., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними наказу, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача - 1, яке оформлене наказом від 16.09.2015р. №813 у частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 27.01.2015р. №001-29521-270115, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк";

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - 1 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу (депозиту) від 27.01.2015р. №001-29521-270115, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк";

- зобов'язати відповідача - 1 подати до відповідача - 2 додаткову інформацію про включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідача - 2 включити позивача до Загального реєстру вкладників банку.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м.Києва від 03.09.2018 р. позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та залишено позовну заяву без руху. Позивачу необхідно було надати обґрунтування поважності причини пропуску строку звернення до суду із наданням підтверджуючих доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.09.2018 р. позовну заяву повернуто позивачу, оскільки суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.09.2018 р., а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено грубе порушення норм процесуального права, що виразилося у неврахуванні того факту, що позивач вже зверталася до суду із позовною заявою у 2016 році, їй було повернуто позовну заяву у зв'язку із відсутністю зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Також судом не було враховано те, що ухвалу про повернення позовної заяви від 07.04.2016 р. позивачем отримано лише 15.08.2018 р.

Окрім того, апелянт вказує на те, що вона є особою похилого віку, їй 80 років, пенсіонерка та дитина війни.

Апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її необґрунтованість та недоведеність викладених в ній фактів, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач про оскаржуване рішення дізналась 23.09.2015 р., однак з даним адміністративним позовом до суду звернулась лише 30.08.2018 р., тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що у 2016 році позивач зверталась до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовною заявою, яку ухвалою суду від 07.04.2016 р. було повернуто у зв'язку із відсутністю відомостей в ДСС про зарахування судового збору до Державного бюджету України.

Апелянт зазначає, що вказану вище увалу було отримано лише 15.08.2016 р., що підтверджується підписом секретаря суду Лисенко Д.О.

Однак, колегія суддів критично оцінює вищевказані доводи апелянта, оскільки матеріалами справи вони не підкріплюються. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили на яку адресу була скерована ухвала суду від 07.04.2016 р., коли та ким було її отримано, чи повернулася вказана ухвала із відміткою про її отримання чи закінченням терміну зберігання, чи інших підстав, що дало б змогу суду оцінити поважність пропуску строку звернення до суду з огляду на неналежне повідомлення позивача про прийняте рішення.

Також колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на те, що позивачем було видано довіреність на ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які неналежним чином з її слів виконували свої обов'язки представників та запевняли про те, що справа розглядається в суді, відбуваються судові засідання, позаяк копія такої довіреності в матеріалах справи відсутня. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те що позивач особисто обирає собі представників, а тому неналежне виконання ними своїх обов'язків не може бути поважною підставою для поновлення строків звернення до суду.

Колегія суддів враховує, що позивач є особою похилого віку, дитиною війни, проте вказана обставина не може бути поважною та такою, що є об'єктивно непереборною, що не залежить від волевиявлення сторони та свідчить про наявність істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення процесуальних дій, зокрема, пропуску строку звернення до суду, що становить біля двох років з моменту, коли особа дізналася про свої порушене право.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи, наявних в матеріалах доказів, оцінки доводів апелянта, беручи до уваги принцип за яким заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Компанія "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії"), колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява подана до суду з пропуском строку звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.09.2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: С.Б.Шелест

О.Є.Пилипенко