Справа № 821/1171/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1171/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного від 11 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 08.04.2015 р. № 100 о/с, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п.64 пп."д" (через службову невідповідність) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 дільничного інспектора міліції Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного від 11 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 08.04.2015 р. № 100 о/с разом з доданими документами повернуто позивачу.

Роз'яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повністю не усунув недоліки позовної заяви, які були вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20.06.2018 р. - не виконав вимоги частини 1 статті 123 КАС України, а саме не вказав інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає цей висновок суду першої інстанції правильним з огляду на таке.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 р. позовну заяву залишено без руху у зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам статтям 94, 122, 123, 160, 161 КАС України, та надано позивачу строк для усунення її недоліків, а саме позивачу було необхідно: привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства - зазначити офіційну електронну адресу або адреси електронної пошти позивача та відповідача; надати належним чином засвідчені копії документів, які долучено до позовної заяви; вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, обґрунтувати поважність причин такого пропуску та надати докази підтвердження поважності цих причин.

Позивачем 05.07.2018 р. подано до суду нову редакцію позовної заяви, в якій зазначено адресу електронної пошти позивача та офіційну електронну адресу відповідача, а також додано належним чином засвідчені копії документів.

Разом з тим, в ухвалі від 20.06.2018 р. зазначено, що на оскарження наказу начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с позивач звернувся більше, ніж через 3 роки після його прийняття, тобто з пропуском встановленого статтею 122 КАС України місячного строку. Зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду суддею першої інстанції визнано неповажними та у відповідності до частини 1 статті 123 КАС України надано строк для зазначення позивачем інших підстав для поновлення йому строку звернення до суду.

В новій редакції позовної заяви позивачем повторно вказано, що йому стало відомо про порушення його прав та інтересів оскаржуваним наказом лише 17.05.2018 р., тобто коли позивачем було отримано постанову Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі № 821/1295/16. Вказаною постановою остаточно завершено розгляд справи про скасування наказу від 14.05.2014 р. № 179, яким позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено, та який було покладено в основу наказу начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с. Присутнім при розгляді справи № 821/1295/16 у Верховному Суді 10.05.2018 р. не був. Наказ начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с не оскаржував до цього через оскарження наказу від 14.05.2014 р. № 179 та чекаючи остаточного рішення по справі № 821/1295/16.

Так, положеннями статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що стаття 122 КАС України початок перебігу строку звернення до суду пов'язує з настанням двох обставин: або коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або коли повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку йдеться про порушення прав, свобод чи інтересів позивача саме наказом начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с, якщо такі мали місце на думку ОСОБА_2 Розгляд в Херсонському окружному адміністративному суді справи № 821/1295/16 та оскарження рішення по ній до апеляційної та касаційної інстанцій не є поважною причиною в розумінні приписів КАС України для пропуску строку звернення до суду на оскарження наказу від 08.04.2015 р. № 100 о/с.

Обізнаність ОСОБА_2 про існування наказу від 08.04.2015 р. № 100 о/с підтверджується змістом постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 31.03.2017 р. по справі № 821/369/17 за позовом ОСОБА_2 до Новокаховського міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ у Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії, з якої вбачається, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на наказ начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с, яким його згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п.64 пп."д" (через службову невідповідність).

Про відсутність можливості оскарження до суду наказу від 08.04.2015 р. № 100 о/с на протязі з квітня 2015 року до квітня 2018 років позивач нічого не зазначав. До того ж, не надав доказів, як це передбачено статтею 161 КАС України, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду та неможливість реалізувати своє право на захист шляхом подання позову у встановлений частиною 5 статті 122 КАС України строк.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав поважними вказані позивачем в новій редакції позову підстави пропуску строку звернення до суду.

Крім того, у пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року по справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (CASE OF UNIУN ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN № 11681/85).

Доводи апеляційної скарги зводяться до зазначення тієї ж причини пропуску строку звернення з даним позовом (про порушення його прав та інтересів оскаржуваним наказом позивачу стало відомо лише 17.05.2018 р., тобто коли позивачем було отримано постанову Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі № 821/1295/16. Вказаною постановою остаточно завершено розгляд справи про скасування наказу від 14.05.2014 р. № 179, яким позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено, та який було покладено в основу наказу начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с), якій вже надана правова оцінка апеляційним судом.

В доповнення до зазначеного на спростування цього доводу апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Адміністративний процес базується на засадах змагальності й диспозитивності (стаття 9 КАС України).

На підставі частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб'єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об'єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Тобто за умови особистого переконання позивача про порушення його прав та інтересів самим фактом незаконного, на його думку, звільнення, останній мав би оскаржити наказ від 08.04.2015 р. № 100 без зволікання та очікування надання правової оцінки судами трьох інстанцій наказу від 14.05.2014 р. № 179 (яким позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено, та який було покладено в основу наказу начальника УМВС України в Херсонській області від 08.04.2015 р. № 100 о/с).

Більше того апелянтом не надано свідчень та судом не встановлено жодної обставини, яка б унеможливлювала чи будь-яким чином заважала позивачу оскаржувати вищевказані накази одночасно.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного від 11 липня 2018 року у справі № 821/1171/18 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк