Справа № 1240/2143/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року справа №1240/2143/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року (повний текст складено 31 серпня 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 1240/2143/18 (суддя І інстанції - Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2018 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 або позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі ГУ Держгеокадастру у Луганській області або відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області (далі Новопсковська РДА Луганської області), ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 17.02.2017 по цивільній справі № 420/2262/16-ц, яке набрало законної сили 11.03.2017, за позивачем визнано право на земельну частку (пай), розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

З метою реалізації свого права, з урахуванням інформації, наданої відділом у Новопсковському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області щодо відсутності на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області вільних земельних ділянок державної власності, позивач звернулася до землекористувача земельної ділянки державної власності, кадастровий номер НОМЕР_1, яка надана в користування ОСОБА_1, згідно договору оренди землі від 11.12.2012, із заявою про отримання погодження землекористувача щодо вилучення земельної ділянки на користь позивача.

ОСОБА_1 при усному спілкуванні повідомив позивача про відмову у наданні згоди на вилучення у нього земельної ділянки та відмовився у подальшому від отримання відповідного рекомендованого листа.

Після чого, позивач звернулась до відповідача із заявою, в порядку ст.118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 6,99 умовних кадастрових гектари, розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Пісківській сільській раді Новопсковського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачу вищезазначеної земельної ділянки у власність позивачу. До заяви позивачем додано копію рішення суду від 17.02.2017, копії сторінок паспорту, коду, графічні матеріали, заява про надання дозволу землекористувача ОСОБА_1 та докази її надіслання землекористувачу.

Одночасно, в зазначеній заяві позивачем порушувалося питання про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки із землекористувачем ОСОБА_1 та вжиття необхідних заходів щодо вилучення зазначеної земельної ділянки в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Листом від 29.03.2018 № Н-435/0-282/0/37-18 ГУ Держгеокадастру у Луганській області повідомило позивача, що на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області вільні земельні ділянки запасу відсутні, а витребувана позивачем земельна ділянка входить до складу земельної ділянки, яка перебуває в оренді відповідно до договору оренди землі, у зв'язку із чим ГУ Держгеокадастру у Луганській області не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення витребуваної земельної ділянки та запропоновано позивачу звернутися до Новопсковської РДА.

Позивач вважає зазначені дії відповідача щодо розгляду поданої нею заяви протиправними та такими, що порушують її права, та просить суд визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Луганській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 від 21.02.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 6,99 умовних кадастрових гектари, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Пісківській сільській раді Новопсковського району Луганської області, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Луганській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення витребуваної земельної ділянки.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 1240/2143/18 у задоволенні позову - відмовлено.

Третя особа - ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити судове рішення та виключити з мотивувальної частини висновок та встановлені обставини справи в сьомому абзаці на восьмій сторінці оскаржуваного судового рішення, що ОСОБА_2 має право на земельну ділянку, яка передана в оренду, саме шляхом звернення із відповідною заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) до Новопсковської РДА відповідно до вимог Закону № 899-ІV.

На обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції порушив частини 1,2,3 ст. 242, п. 2 частини 1 ст. 244, п. 1, п. 2 частини 3, п. 3 п. 6 частини 4 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обгрунтованості судового рішення, суд першої інстанції не встановив всі обставини, які мають значення для справи, порушив вимоги до судового рішення, що привело до неправильного встановлення обставин справи.

Зокрема, суд першої інстанції в сьомому абзаці на восьмій сторінці оскаржуваного судового рішення безпідставно, в порушення зазначених норм матеріального та процесуального права, встановив, що ОСОБА_2 має право на земельну ділянку, яка передана в оренду, саме шляхом звернення із відповідною заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) до Новопсковської РДА відповідно до вимог Закону № 899-ІV.

Головне управління Держгеокадастру у Луганській області і Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області надали відзив на апеляційну скаргу у якій просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 17.02.2017 у справі ЄУ № 420/2262/16-ц за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай), розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Зазначене рішення набрало законної сили 11.03.2017 (а.с.9-10).

Заявою від 21 лютого 2018 року позивач звернулась до ГУ Держгеокадастру у Луганській області із проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 6,99 умовних кадастрових гектари, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка, за даними Державного земельного кадастру враховується у Пісківській сільській раді Новопсковського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та передати вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_2 у власність. Одночасно позивач в заяві просила вирішити питання про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 13,56 га, яка надана в користування ОСОБА_1 згідно договору оренди землі від 11.12.2012, зареєстрованого 13.12.2014, терміном на 10 років до 13.12.2024, та вжити необхідних заходів щодо вилучення зазначеної земельної ділянки в порядку, передбаченому Земельним кодексом України (а.с.17-18, 40-41).

Листом від 29.03.2018 за № Н-435/0-282/0/37-18 "Про розгляд звернення" ГУ Держгеокадастру у Луганській області повідомило ОСОБА_2, що на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області вільні землі запасу відсутні. Одночасно повідомило, що за даними Державного земельного кадастру витребувана ОСОБА_2 земельна ділянка, площею 13,5600 га, угіддя-рілля, входить до складу земельної ділянки, яка перебуває в оренді відповідно до договору оренди, та запропонувало звернутися до Новопсковської районної державної адміністрації для відведення земельної ділянки з нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок колишнього КСП "Зоря" (а.с.19-20, 42-43).

Позивач вважає зазначені дії відповідача щодо розгляду її заяви протиправними, у зв'язку із чим звернулася до суду.

Відповідно до частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 № 899-ІV (далі Закон № 899-ІV).

Відповідно до статті 2 Закону № 899-ІV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно частини першої статті 3 Закону № 899-ІV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (частина друга статті 3 Закону № 899-ІV).

Процедуру розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначає Порядок організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122 (далі Порядок № 122).

У відповідності до пункту 3 даного Порядку № 122 у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про, у тому числі, надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Отже, з аналізу зазначених норм діючого законодавства вбачається, що саме райдержадміністрація уповноважена приймати рішення про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) за відповідною заявою особи.

З оскаржуваної позивачем відповіді ГУ Держгеокадастру від 29.03.2018 вбачається, що за інформацією Відділу у Новопсковському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області розмір земельної частки (паю) по КСП "Зоря" згідно сертифікату на земельну частку (пай) становить - 6,9900 умовних кадастрових гектарів сільськогосподарських угідь: у тому числі, ріллі - 6,2600 умовних кадастрових гектарів, пасовищ - 0,6500 умовних кадастрових гектарів, сіножатей - 0,0700 умовних кадастрових гектарів. При цьому, зазначено, що на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області вільні землі запасу відсутні.

Разом з тим, за даними Державного земельного кадастру витребувана ОСОБА_2 земельна ділянка, площею 13,5600 га, угіддя - рілля, входить до складу земельної ділянки, яка перебуває в оренді.

Листом Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 17.03.2017 № 22-28-99.8-686/16-17 на адвокатський запит повідомлено, що на території Пісківської сільської ради в оренді перебуває 13.6 га земель державної власності (землі запасу) згідно договорів оренди землі, укладених 11.12.2012, строком дії 10 років, зареєстровані 13.12.2014 реєстраційною службою Новопсковського РУЮ Луганської області, орендар ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Матеріалами справи встановлено, що з метою реалізації права на земельну частку (пай) ОСОБА_2 звернулась до орендаря ОСОБА_1 із заявою від 06.02.2018 про надання згоди землекористувача на приватизацію земельної ділянки, яка повернута на адресу позивача згідно поштового конверта за відмовою адресата від одержання (а.с.14-16). Тобто, ОСОБА_1 позивачу згода на вилучення у нього земельної ділянки не надана.

На виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 Новопсковською районною державною адміністрацією надано відповідні договори оренди землі від 11.12.2012.

Так, з договору оренди землі від 11.12.2012, укладеного між орендодавцем Новопсковською РДА Луганської області та орендарем ОСОБА_1, вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 13,6 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в межах Пісківської сільської ради (землі запасу), передана в строкове платне користування ОСОБА_1 Строк дії договору відповідно до пункту 8 складає 10 років. Інформація щодо припинення даного договору оренди у райдержадміністрації відсутня (а.с. 87, 101-105).

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (частина девята статті 93 Земельного кодексу України).

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу вимог статті 15 даного Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачені умови припинення договору оренди.

Зокрема, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином, з аналізу наведених норм діючого законодавства суд першої інстанції дійшов висновку, договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду.

Відповідно до статті 13 Закону № 899-ІV нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок уписьмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно із частиною п'ятою статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно листа Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 30.03.2018 № 9-7/9, наданої на запит відповідача, вбачаються наявні вільні земельні ділянки, які можуть бути виділені позивачу (а.с.44-65). До того ж, до вказаного листа додано інформацію щодо всіх укладених договорів оренди землі нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, однак відповідних звернень позивача до будь-яких інших орендарів із заявами на вилучення земельної ділянки ОСОБА_2 до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів наявності або відсутності згоди інших орендарів на вилучення у них земельної ділянки.

В свою ж чергу, договір оренди земельної ділянки від 11.12.2012, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 13,6 га, укладений із ОСОБА_1 є чинним на момент розгляду справи. Відповідно до пункту 37 даного договору його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача в силу діючого законодавства відсутні повноваження щодо дострокового припинення договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 13,56 га із землекористувачем ОСОБА_1 Крім того, ГУ Держгеокадастру не є стороною у даному договорі, а тому не може вирішувати питання щодо дострокового розірвання договору оренди.

Судом першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 має право на земельну ділянку, яка передана в оренду, саме шляхом звернення із відповідною заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) до Новопсковської РДА відповідно до вимог Закону № 899-ІV.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначений висновок судом зроблений на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 17.02.2017 у справі ЄУ № 420/2262/16-ц яке набрало законної сили.. Вказаним рішенням за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай), розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги.

Щодо доводів позивача згідно її заяви від 21.02.2018 про надання ГУ Держгеокадастру у Луганській ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 6,99 умовних кадастрових гектари, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка, за даними Державного земельного кадастру враховується у Пісківській сільській раді Новопсковського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, судом першої інстанції зазначено наступне.

Частиною першою статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частини третя, четверта статті 79-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VІ відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина п'ята статті 79-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Отже, формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Позивач, звертаючись до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства просить надати дозвіл саме на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства державної форми власності і, орієнтовною площею 6,99 умовних кадастрових номери на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області (за межами населеного пункту), яка вже є сформованою, та якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

Разом з тим, у випадку, коли земельна ділянка сформована, формування її можливо шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих ділянок, що здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, а не за проектом землеустрою, як просить позивач згідно заяви.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. В свою ж чергу, ГУ Держгеокадастру у спірних відносинах діяло на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, визначений законом.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 1240/2143/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 1240/2143/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О.Шишов