Справа № 477/2464/18
Суддя: Глубоченко С. М.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2464/18
Провадження №2-а/477/26/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судових засідань - Оселедченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Ковширіна Сергія Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 630973 від 29 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 29 вересня 2018 року він керував транспортним засобом автомобілем марки «Scania» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в селі Коблево Березанського району Миколаївської області та був зупинений інспектором патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Ковширіним С.О., який склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення у справі адміністративного порушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за частиною 2 статті 122 КУпАП. У постанові було зазначено, що він порушив підпункт «ґ» пункту 15.9 та підпункт «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом рухався в крайній лівій смузі при вільній правій та зупинив транспортний засіб ближче 10 м до перехрестя та не скористався зовнішньою світловою сигналізацією при зупинці транспортного засобу.

Однак, висновки про порушення ним правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про адміністративне правопорушення винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутні та не зазначені в постанові будь-які допустимі докази правопорушення, а також постанова винесена з порушенням процедури накладення стягнення.

Вказував, що він був вимушений здійснити виїзд на крайню ліву смугу дороги, оскільки права смуга була зайнята іншим автомобілем, що відповідає вимогам пункту 11.5 Правил дорожнього руху України. При цьому у постанові не вказано який пункт Правил дорожнього руху України було порушено за керування транспортним засобом в крайній лівій смузі при вільній правій.

Крім того, від місця зупинки найближча прилегла дорога знаходилась на відстані не менше 30 метрів, тобто він не зупиняв транспортний засіб ближче 10 м до перехрестя, жодних вимірювальних дій інспектором від місця зупинку до початку прилеглої дороги, на його вимогу, не проводилося. Відповідальність за порушення правил зупинки передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, однак посилання у постанові на частину 1 вказаної статті не має.

Також, після зупинки працівником поліції ним була увімкнена аварійна світлова сигналізація, отже підпункт «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України він не порушив.

Відповідальність за порушення підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України передбачена статтею 125 КУпАП, а не частиною 2 статті 122 КУпАП, як вказано у постанові.

Таким чином жодним доказом не доведено факт порушення ним Правил дорожнього руху України, отже його було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, які він не вчиняв.

Відповідач здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення з позбавленням його гарантованих правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: без оголошення про розгляд адміністративної справи, без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без роз'яснення прав та обов'язків, без надання можливості користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки йому було відмовлено в задоволенні відповідного клопотання, без надання ознайомлення з доказами, без з'ясування всіх обставин справи, без зазначення відомостей щодо технічного засобу, яким мав би здійснюватись відеозапис.

У встановлений судом строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Вказував, що 29 вересня 2018 року під час патрулювання автодороги М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» інспектором патрульної поліції Ковширіним С.О. було виявлено, що позивач керуючи вантажним транспортним засобом рухався у крайній лівій смузі по дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі, в порушення вимог пунктів 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху України. Після чого інспектором було прийняте рішення про зупинку даного транспортного засобу. Після зупинки позивачем не було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію в порушення підпункту «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Після чого водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови. Інспектор розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, дотримуючись вимог статей 222, 278, 279,280, 283 КУпАП. Позивачу було оголошено постанову та ознайомлено з її змістом. Отже інспектором патрульної поліції враховані всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено обґрунтовану та законну постанову відповідно до чинного законодавства.

У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 630973 від 29 вересня 2018 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею частиною 2 статті 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 30).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 29 вересня 2018 року близько 11.27 години в селі Коблево Березанського району Миколаївської області по вулиці Одеській, позивач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом державний реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій та зупинив транспортний засіб ближче 10 м до перехрестя та не скористався зовнішньою світловою сигналізацією при зупинці транспортного засобу, чим порушив підпункт «ґ» пункту 15.9 та підпункт «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 11 частиною 1 статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

В пункті 2 розділу ІІІ Інструкції вказані справи про адміністративні правопорушення, у яких постанови по суті справи виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі і за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до статті 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно диспозиції частини 2 статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У постанові, як підстава притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за частиною 2 статті 122 КУпАП, зазначено порушення позивачем підпункт «ґ» пункту 15.9 та підпункт «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України.

Згідно з підпунктом «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно підпункту «ґ» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

При цьому у постанові не вказано який пункт Правил дорожнього руху України було порушено за керування транспортним засобом в крайній лівій смузі при вільній правій.

Увімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не пов'язане з початку руху чи зміною його напрямку, а тому відповідальність за порушення підпунктом «б» пункту 9.9 Правил дорожнього руху України не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Також суд вважає обґрунтованими доводи позивача в частині не забезпечення йому правової допомоги, яку він просив.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Згідно пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

В своєму позові позивач зазначає, що заявляв клопотання про його бажання скористатись правовою допомогою. Однак, інспектором патрульної поліції не забезпечено можливість скористатись особі, яка притягується до адміністративної відповідальності її правами, зокрема при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення, заперечує наявність в його діях правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, відповідач в свою чергу у відповідності до частини 2 статті 77 КАС України, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суду не надав, хоча обов'язок доказування правомірності свого рішення покладено на нього.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також доказів на спростування доводів позивача про те, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Ковширіним Сергієм Олександровичем було порушено норми КУпАП щодо ненадання можливості скористатися позивачу своїми правами та не дотримання порядку розгляду справи.

Частиною 3 статті 62 Конституції України, встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було в повній мірі досліджено всіх пояснень, доводів позивача, відповідач не довів належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, в зв'язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа з метою її повного та всебічного розгляду, дотримання прав особи підлягає надісланню на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Під час нового розгляду Управлінню патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України необхідно суворо дотримуватись приписів КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 241-243, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 630973 від 29 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 2 статті 122 КУпАП скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено і підписано 27 листопада 2018 року.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО