Справа № 820/2744/18
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2744/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Лисакова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду, від 20.09.2018, суддя Спірідонов М.О., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004 повний текст складено 21.09.18 по справі № 820/2744/18

за позовом ОСОБА_3

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Лисакова Євгена Сергійовича, Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні № 51676893 від 31.01.2018 р. року, про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 1127,42 долара США та 185,45 грн.

2. Стягнути з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, судові витрати в розмірі 704, 80 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі №820/2744/18 адміністративний позов ОСОБА_3 (61177, АДРЕСА_1) до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 46) про скасування постанови - задоволено в повному обсязі.

Скасовано постанову державного виконавця Лисакова Євгена Сергійовича, Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні № 51676893 від 31.01.2018 року, про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 1127,42 долара США та 185,45 грн.

Стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі №820/2744/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається, зокрема, на обізнаність позивача про відкриття виконавчого провадження. Зазначив, що на адресу позивача направлялась вся поштова кореспонденція, в тому числі й постанова про відкриття виконавчого провадження. Крім того, пояснив, що вчинялися заходи примусового виконання судового рішення, а саме - направлялись запити до уповноважених органів щодо встановлення наявності майна у боржника, тобто вчинялись дії щодо розшуку майна боржника. Зазначає, що Закон України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік випадків коли виконавчий збір не стягується. Вважає, що в цьому виконавчому провадженні відсутні обставини, які б виключали стягнення з позивача суми виконавчого збору. Враховуючи викладені доводи, вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача, надавши пояснення , підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні, з викладених підстав, проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 12.07.2016 року державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лисаковим Євгеном Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 51676893 з виконання виконавчого листа № 642/8730/15-ц, виданого 09.03.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 боргу у розмірі 11274, 23 дол. США та 1854, 54 грн. на користь ПАТ "ОТП Банк".

Вказаною постановою боржника було зобов'язано добровільно виконати рішення суду до 19.07.2016 року та попереджено, що у випадку невиконання рішення в наданий термін, будуть виконані дії по стягненню з нього виконавчого збору та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

31.01.2018 року державним виконавцем Лисаковим Є.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№51676893, якою покладено обов'язок стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1127,42 доларів США та 185,45 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою державного виконавця Лисакова Євгена Сергійовича, Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні № 51676893 від 31.01.2018 року, про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 1127,42 долара США та 185,45 грн., позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не вчинялось дій з примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору є неправомірним, оскільки у даному випадку виконавче провадження було закінчено державним виконавцем через заяву ПАТ "ОТП Банк" про виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань перед банком.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону України "Про виконавче провадження", чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У відповідності до ч.1ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 -VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 18 частини третьої статті 18 Закону № 1404 встановлено право виконавця вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною 4 цієї ж статті Закону встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Так, на момент винесення державним виконавцем Лисаковим Є.С. постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№51676893 від 31.01.2018 року, якою покладено обов'язок стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1127,42 доларів США та 185,45 грн, діяв закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Порядок стягнення виконавчого збору визначено в ст. 27 закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII. Згідно ч. 1 вказаної статті виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України

Частина 2 статті 27 Закону визначає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Випадки не стягнення виконавчого збору з боржника визначені ст 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VІП.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що стягнення виконавчого збору - це санкція за невиконання рішення суду боржником, до моменту пред'явлення виконавчого документа до Державної виконавчої служби з метою примусового виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем було вжито заходи з примусового виконання рішення, а саме: винесено постанову про арешт майна боржника, крім того, здійснені інші заходи, спрямовані на примусове виконання рішення в результаті яких було встановлено наступні обставини:

Згідно відповіді Пенсійного фонду України - боржник пенсію не отримує та не працює.

Згідно відповіді ДПІ - за боржником зареєстрованих відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах не зареєстровано та доходи не отримує.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості відносно за боржником зареєстровано нерухоме майно а саме: квартира загальною площею 64.1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, іпотекодержателем якої є ПАТ «ОТП Банк».

Згідно відповіді БД АМТ транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

10.04.2017 року направлено загальний запит державного виконавця до державних органів уповноважених проводити реєстрацію та облік різного виду майна що зареєстровано за боржником.

Згідно відповіді Управління споживчого ринку Департаменту підприємництва та споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради за боржником об'єкти торгівлі, ресторанного господарства та сфери побуту не обліковані.

Згідно відповіді Державної служби Управління з питань праці Головного управління держпраці у Харківській області за боржником інформації щодо наявності великовантажних та інших технологічних транспортних засобів не виявлено.

Згідно відповіді Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті відсутні записи щодо суден, власником або судовласником яких є фізичні особи, зазначені в запиті.

Згідно відповіді Державного підприємства «Головний Інформаційно- обчислювальний центр Укрзалізниці» за переліком, наданим по запитам, інформація у довіднику «Власники вантажних вагонів держав-учасників Співдружності» відсутня.

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, станом , на 31.03.2017 особи, вказані в листах, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу), відсутні.

Згідно відповіді Головного управління статистики у Харківській області боржник не числиться керівником будь-яких підприємств та організацій.

27.06.2017 року до відділу надійшла заява ПАТ «ОТП Банк», згідно якої стягувач

повідомив, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.03.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2015 залишено без змін. Також просив вжити всіх можливих заходів для повного виконання.

22.08.2017 року здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 де було встановлено, що зі слів доньки ОСОБА_6 боржники на даний час вдома відсутні, прибудуть приблизно 28.08.2017 року. Залишено виклик до ВДВС на 31.08.2017 року.

20.10.2017 повторно здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 де було встановлено, що квартира зачинена майновий стан боржника перевірити не вдалось можливим. Залишено виклик до ВДВС.

11.12.2017 втретє здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 де було встановлено, що квартира зачинена майновий стан боржника перевірити не вдалось можливим. Залишено виклик до ВДВС.

09.01.2018 до відділу надійшла заява ПАТ «ОТП Банк» згідно якої стягувач повідомив про виконання боржником кредитних зобов'язань у повному обсязі та компенсування судового збору, у зв'язку з чим просив закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.І ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

31.01.2018 на підставі п.9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№ 51676954. Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виведено в окреме провадження.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що вказані виконавчі дії і є заходами примусового виконання рішення, тобто державним виконавцем вчинялись необхідні дії з примусового виконання рішення.

При цьому, колегія суддів відмічає ухилення боржника від обов'язку, визначеному в ч. 5 ст. 12 закону України «Про виконавче провадження» № 606-14 та ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-14 (згідно якої сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи) про інформування виконавця про повне або часткове виконання рішення.

Зокрема, в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП№51676893 від 12.07.2016 року зазначено що у разі невиконання у строк, наданий для добровільного виконання рішення, воно буде виконуватися в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій та роз'яснено, що постанова може бути оскаржена в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Доказів оскарження вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що розмір фактично повернутої суми заборгованості становить 11274,23 дол. США та 1854,56 грн., розмір виконавчого збору становить 10 відсотків а саме: 1127,42 доларів США та 185,45 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, колегія суддів приймає до уваги пояснення апелянта з приводу того, що через не вирішення питання про стягнення виконавчого збору за законом України «Про виконавче провадження» № 606-14, який передбачав стягнення виконавчого збору після винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, обов'язковість стягнення з боржника виконавчого збору було визначено державним виконавцем Лисаковим Є.С. під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№51676893 від 31.01.2018 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII, адже питання щодо стягнення з боржника виконавчого збору було невирішеним та підстави для не стягнення виконавчого збору, згідно частин 5, 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII, були відсутні.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII ототожнює обов'язок боржника сплатити виконавчий збір не з винесенням постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а фактично з наявністю в органах державної виконавчої служби на примусовому виконанні виконавчого документа.

Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору як окремий документ виноситься у випадках повернення виконавчого документа стягувану або закінчення виконавчого провадження, які визначені ч. 3 ст. 40 закону України «Про виконавчі провадження» № 1404- VIII.

Невинесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору після набуття чинності закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII в жодному разі не звільняє боржника від обов'язку сплатити цей збір в дохід держави.

При цьому, позивачем не заперечується, що в наданий для самостійного виконання рішення строк, вимоги виконавчого документа виконані не були.

Таким, чином, колегія суддів не вбачає в діях та рішеннях державного виконавця у спірних правовідносинах протиправності по відношенню до позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів вказує на те, що приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 1127,42 долара США та 185,45 грн. державний виконавець діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зауважує, що належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, довів обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору з позивача.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що постанова державного виконавця Лисакова Євгена Сергійовича, Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у виконавчому провадженні № 51676893 від 31.01.2018 р. року, про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 1127,42 долара США та 185,45 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.243, 246, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 по справі № 820/2744/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.О. Бондар
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка З.О. Кононенко