Справа № 760/9830/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Букіна О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Справа № 760/9830/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Боженка Віталія Івановича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Боженка Віталія Івановича (далі - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 30.03.2018 р. серії ВР № 133047.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог, наполягаючи на тому, що відповідачем не доведено факту вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, зокрема не доведено, що протектор шин його автомобіля в момент зупинення був менше 1,6 мм.

При цьому, апелянт зазначає, що шини його автомобіля відповідають законодавчим вимогам, та наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов'язок доказування покладено саме на відповідача і, на його думку, суд першої інстанції не обґрунтовано застосував при ухваленні спірного рішення лише частину 1 цієї статті та переклав такий обов'язок повністю на позивача.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом неповно з'ясовано обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.03.2018 р. о 16 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Жмеринській, 11/1 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1.

Відповідачем було винесено постанову від 30.03.2018 р. серії ВР № 133047 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 340,00 грн. за порушення п.п.31.4.5 ПДР, а саме те, що шини його автомобіля мали залишкову висоту малюнка протектора меншу 1,6 мм.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а відповідач є працівником органів Національної поліції та має спеціальні знання, тому оскаржувана постанова винесена правомірно.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 31.4.5 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені частиною першою статті 122.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185--3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

У п. 4 Інструкції № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частиною першою статті 122 КУпАП.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 30.03.2018 р. серії ВР № 133047 та не підтверджується жодними іншими доказами.

При цьому, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., та взагалі не пояснено, яким же чином відповідач встановив, що шини автомобіля позивача мали в момент його зупинки залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні жодні докази, які б підтверджували, що відповідачем використовувався спеціальний технічний пристрій для виміру висоти малюнка протектора шин автомобіля позивача.

Тож, доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях, які у відповідності до ст. 242 КАС України не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення та не переконав суд у своїй правоті.

Отже, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення від 30.03.2018 р. серії ВР № 133047.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що частиною 3 статті 286 КАС України регламентовано виключний перелік способів захисту порушених прав та законних інтересів позивачів у справах даної категорії, зокрема шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення (п. 3).

Тому, у даному випадку, відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України та з урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає необхідним і доцільним вийти за межа позовних вимог та задовольнити їх у законодавчо визначений спосіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини цієї справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Боженка Віталія Івановича про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 30.03.2018 р. серії ВР № 133047 та закрити справу ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Рішення виготовлено 26.11.2018 р.

Головуючий суддя:

Судді: