Справа № 825/2196/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2196/18 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря Седика Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України від 12.01.2018 №6 та зобов`язання призначити та виплатити їм одноразову грошову допомогу, як батькам померлого сина ОСОБА_3 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на відсутність у позивачів права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї померлого, оскільки на час смерті ОСОБА_3 військову службу не проходив та військовослужбовцем не був.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивачів, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
У період з 30.11.2014 по 28.09.2015 проходив службу у зоні АТО, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , наказами від 02.12.2014 № 195, від 28.09.2015 № 182 та 08.09.2015 та мав посвідчення учасника бойових дій.
З Довідки до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 01.03.2017 серії АВБ № 03298 вбачається, що ОСОБА_3 отримав І групу інвалідності причиною якої є захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .
Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.05.2017 № 1400 містить висновок, що захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , 1977 року народження пов`язане із захистом Батьківщини.
У зв`язку з такими обставинами позивачі подали до відповідача відповідні документи для отримання одноразової грошової допомоги.
12.01.2018 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із значенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані позивачами документи, прийняла рішення, оформлене Протоколом № 6, в якому дійшла висновку про відмову у призначенні позивачам одноразової грошової допомоги з тих підстав, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на день смерті не був військовослужбовцем.
Так, Комісія у Протоколі № 6 від 12.01.2018 зазначає, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 28.09.2015 № 182 старшого сержанта ОСОБА_3 виключено зі списків військової частини 28.09.2015, отже, на день смерті він не був військовослужбовцем та зазначає, що стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб звільнених зі служби.
Вважаючи, таке рішення протиправним, позивачі звернулись до суду за захистом порушеного права.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення, оскільки причини та обставини обумовлені смертю ОСОБА_3 , тобто сина позивачів пов`язані із захистом Батьківщини та отримані ним під час проходження військової служби.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп.1 п.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Приписами п.1 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою КМУ 25.12.201 року № 975.
Згідно п.3 Порядку від 25.12.2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до п.4 Порядку № 975 від 25.12.2013 року, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
При цьому, колегія судів зазначає, що така допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.
Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а.
Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.05.2017 № 1400 містить висновок, що захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , 1977 року народження пов`язане із захистом Батьківщини.
Отже, виходячи з зазначених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2018 року.