Справа № 0240/3378/18-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

05 листопада 2018 р. Справа № 0240/3378/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Гродської В.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у якому позивач просить суд:

- визнати дії Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років (лист від 12.09.2018р. №1315/09- 44/02-1) - незаконними;

- зобов'язати Іллінецьке обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницької області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 03.09.2018 на посадах бібліотекара та завідуючої бібліотекою до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначити пенсію за вислугою років до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що позивачці не зараховано спеціальний стаж, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Дані обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом у якому позивач просить суд визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 04.10.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву зазначено, що Іллінецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області діє в межах чинного законодавства України з позовними вимогами Позивача не погоджується через те , що відповідно до ст.55 п .е Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років після цієї дати. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (зі змінами внесеними до п. е ст.55 згідно з Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України), затверджений Перелік закладів і установ освіти , охорони здоровя та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Відповідно до даного Переліку право на пенсію за вислугу років мають працівники, які працюють в закладах і установах освіти і на посадах передбачених у цьому Переліку.

Оскільки, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, зокрема, Жорницька сільська бібліотека належить до закладів культури та туризму, і не належить до установ та закладів освіти передбачених постановою Кабінету Міністрів №909 від 04.11.1993 року, а тому управління вважає, що діє правомірно, відмовивши позивачу в зарахуванні стажу роботи в Жорницькій сільській бібліотеці до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 01.09.1987 по 03.09.2018 працювала в Жорницькій бібліотеці. Позивач працювала на посадах бібліотекаря та завідуючої.

Стаж роботи в бібліотеці станом на 03.09.2018 (на день звільнення з роботи ) становить 31 рік 2 дні.

28.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом відповідача № 655/09-44/02-1 від 05.05.2018, у відповідь на заяву позивачки, зазначається, що ОСОБА_1 не має право на пенсійне забезпечення за вислугу років, у звязку з тим, що робота на посаді сільської бібліотеки не дає права на пенсію за вислугу років. Відмову на призначення пенсії за вислугу років згідно п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обґрунтовано відсутністю необхідного спеціального стажу.

За нормами зазначеного закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом на дії відповідача до Вінницького окружного адміністративного суду та оскаржувала лист відповідача № 655/09-44/02-1 від 05.05.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі №802/1560/18-а у задоволенні позовних вимог відмовлено. Позивач зазначає, що у вказаному рішенні зазначено, що суд погоджується з твердженнями позивача та вважає за доцільне зазначити, що пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено дві необхідних передумови для призначення пенсії за вислугою років, а саме: 1) наявності у особи спеціального стажу, який, в контексті даної спірної ситуації складає не менше 26 років 6 місяців, та 2) досягненні особою 55 річного віку. В свою чергу, абз. 12 п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення які в період до 1.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту. Як вже зазначалось вище, станом на 01.01.2016 спеціальний стаж позивача складав 28 років 4 місяці 1 день, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи.

З огляду на зазначені обставини, позивач та представник позивача вважають, що позивач має всі необхідні умови визначені пунктом "є" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення " для призначення пенсії за вислугою років.

Також представниками зауважено, що суд звернув увагу на положення ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Норма цієї статті носить імперативний характер, а тому її врахування пенсійним фондом при вирішення питання щодо призначення пенсії особі є обов'язковим.

Проаналізувавши рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі №802/1560/18-а позивач та представник позивача дійшли висновку, що на відміну від пенсії за віком і по інвалідності, пенсія за вислугу років може бути призначена лише за умови залишення роботи, яка дає право на цю пенсію. А рішенням у справі №802/1560/18-а від 26.07.2018 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову у звязку із тим, що позивач перебувала на роботі на посаді, яка дає право на пенсію за вислугу років.

03.09.2018 ОСОБА_1 звільнилася з посади бібліотекаря за угодою сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України.

06.09.2018 ОСОБА_1 повторно звернулася, після звільнення з роботи, до Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

У листі-відповіді відповідача №1315/09-44/02-1 від 12.09.2018 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років зазначається, що ОСОБА_1 не має право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Відмова обґрунтована тим, що згідно представленої копії трудової книжки, позивач працювала на посаді бібліотекаря у Жорницькій сільській бібліотеці, яка належить до закладів культури і туризму та не належить до установ та закладів освіти, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, то права на пенсію за вислугу років ОСОБА_1 не має.

Представник позивача у судовому засіданні додатково зазначив, що у своїй відповіді відповідач ігнорує висновки суду по справі №802/1560/18-а, чим змусив ОСОБА_1 повторно звернутися до суду для відстоювання свого конституційного права на пенсійне забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності ряду факторів: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Відповідно до пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25-30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 р. та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26років 6 місяців: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом України "Про бібліотеки та бібліотечну справу" визначено, що бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

Також, ч. 1 ст. 30 вказаного Закону регламентовано, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Отже, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки на працівників бібліотек поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення", в тому числі і п. "е" ст.55.

З огляду на викладене, суд звертає увагу відповідача, що визначений постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 Перелік закладів і установ містить в своєму переліку такій заклад як бібліотеки, робота в яких на посадах завідуючого або бібліотекаря, дає право на пенсію незалежно від форми власності або їх відомчої належності.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про освіту" до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Згідно ч. 2 ст. 54 Закону України "Про освіту" педагогічну діяльність у навчальних закладах здійснюють педагогічні працівники, у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації та закладах післядипломної освіти - науково-педагогічні працівники.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" та Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 року № 433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші.)

Статтею 19 Закону України "Про позашкільну освіту", пунктом 25 Положення про позашкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 року № 433, встановлено, що учасниками навчально-виховного процесу в позашкільному навчальному закладі, зокрема, є педагогічні працівники, психологи, соціальні педагоги, бібліотекарі, спеціалісти, залучені до навчально-виховного процесу.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", згідно якого робота в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючих навчальною і навчально-виховною частиною, завідуючих філіями, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальних педагогів (організаторів позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичних психологів, педагогів-організаторів, майстрів виробничого навчання, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи дає право на пенсію за вислугою років.

В той же час, згідно вказаного Переліку № 909 у позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, відповідно до положення пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є два невід'ємних критеріїв для призначення пенсії за вислугу років, а саме: 1) наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років; 2) посада, що дає право на призначення пенсії повинна бути зазначена у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (зі змінами внесеними до п. е ст.55 згідно з Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України), затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Відповідно до даного Переліку право на пенсію за вислугу років мають працівники, які працюють в закладах і установах освіти і на посадах передбачених у цьому Переліку.

Оскільки, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, Жорницька сільська бібліотека належить до закладів культури та туризму, і не належить до установ та закладів освіти передбачених постановою Кабінету Міністрів №909 від 04.11.1993 року, а тому, суд вважає, що управління пенсійного фонду правомірно відмовило у зарахуванні стажу роботи в Жорницькій сільській бібліотеці до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

При цьому, згідно з Приміткою 3 вказаного вище Переліку №909, роботу за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992 року, що давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше чинного законодавства, зараховують до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, з огляду на наведене робота на посаді бібліотекаря в бібліотеці, що належить до закладу культури не дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Аналогічний висновок закріплено у постановах Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №802/752/18-а від 02.08.2018 та №802/755/18-а від 04.07.2018.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар