Справа № 826/3993/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3993/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2018 (дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування припису та рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом у якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати припис № 26-202/146-104 від 17.02.2017;

2) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 112 від 06.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем не порушувались частина друга ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 169 КЗпП України, ст. 76 КЗпП України та п. 3 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», тому припис та постанова підлягають скасуванню.

Згідно поданого відповідачем заперечення, ГУ Держпраці у Київській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Київській області № 26-202/146-104 від 17.02.2017 в частині вжиття заходів щодо виконання вимог частини другої статті 30 Закону України "Про оплату праці" та статті 169 Кодексу Законів про працю України. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні адміністративного позову ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" щодо визнання протиправним та скасування припису № 26-202/146-104 від 17.02.2017 в частині дотримання ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» вимог ст. 76 КЗпП України та п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким адміністративний позов ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» задовольнити.

Свої вимог апелянт обґрунтовує неправильним застосуванням судом першої інстанції ст. 76 КЗпП України, п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», частини першої ст. 3 Закону України «Про відпустки».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач з апеляційною скаргу не погоджується та вважає її безпідставною.

У судове засідання - 21.11.2018 з'явились представники позивача та відповідача.

Колегія суддів переглядає рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2018 в межах апеляційної скарги ДП ДГЗІФ «Укрінмаш».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи в період з 06.02.2017 по 17.02.2017 відповідачем проведено планову перевірку позивача щодо додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування, за результатами якої складено відповідний акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування № 26-202/146 від 17.02.2017.

На підставі акта перевірки 17.02.2017 відповідачем винесено припис № 26-202/146-104, яким встановлено, що позивачем:

1) у порушення вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" не виконується норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів;

2) у порушення вимог частини другої статті 10 Закону України "Про оплату праці" не забезпечується достовірний облік виконуваної працівником роботи;

3) у порушення вимог статті 148 Кодексу Законів про працю України дисциплінарне стягнення адміністрацією позивача застосовується пізніше одного місяця з дня виявлення проступку;

4) у порушення вимог статті 76 Кодексу Законів про працю України та пункту 13 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" порушується право працівників на отримання щорічної додаткової відпустки без збереження заробітної плати терміном до 14 календарних днів;

5) у порушення вимог статті 169 Кодексу Законів про працю України попередні (при прийнятті на роботу) та періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди працівників не організовані за кошти власника або уповноваженого ним органу;

та приписано:

1) забезпечити виконання вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні";

2) дотримуватись виконання вимог частини другої статті 30 Закону України "Про оплату праці";

3) дотримуватись виконання вимог статті 148 Кодексу Законів про працю України;

4) дотримуватись вимог статті 76 Кодексу Законів про працю України та пункту 13 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист";

5) забезпечити виконання вимог статті 169 Кодексу Законів про працю України.

На підставі акта перевірки 06.03.2017 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 112, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн .

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні адміністративного позову ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» щодо визнання протиправним та скасування припису № 26-202/146-104 від 17.02.2017 в частині дотримання ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» вимог ст. 76 КЗпП України та п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», з чим не погоджується колегія суддів, з огяду на наступне.

Так, згідно акту перевірки "спеціаліст ОСОБА_2, який є ветераном військової служби, звернувся до Генерального директора ДП ДГЗІФ "УКРІНМАШ" Слюсаренко С.В. із заявою від 26.08.2016 з проханням надати щорічну основну відпустку терміном 24 календарних дня та додаткову відпустку терміном 14 календарних днів без збереження заробітної плати відповідно до статусу ветерана військової служби з 01.09.2016, при звільненні.

Наказом про надання відпустки № 375 від 01.09.2016 відповідно до пункту 3.1.11 Колективного договору з 01.09.2016 по 02.09.2016 ОСОБА_2 надані 2 календарних дні щорічної додаткової відпустки, та з 03.09.2016 по 21.09.2016 надано 19 календарних днів щорічної основної відпустки (за період роботи з 01.12.2014 по 21.09.2016). При цьому 14 календарних днів без збереження заробітної плати за заявою працівника не надані.

Начальник департаменту правового забезпечення ОСОБА_4 із заявою від 28.07.2016 звернувся до Генерального директора ДП ДГЗІФ "УКРІНМАШ" Слюсаренко С.В. з проханням надати щорічну основну відпустку терміном 24 календарних дні, додаткові відпустки, відповідно до Колективного договору, з 03.08.2016 з урахуванням статусу ветерана військової служби, та додаткову відпустку без збереження заробітної плати терміном 14 календарних днів.

Додаткова відпустка без збереження заробітної плати терміном 14 календарних днів ОСОБА_5 не надана. Відповідний наказ про надання відпустки на підприємстві відсутній та при перевірці не надавався.

На підстави викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем в порушення вимог пункту 13 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" порушено право працівників на отримання щорічної додаткової відпустки без збереження заробітної плати терміном до 14 календарних днів.

Ст. 25 Закону України № 504/96-ВР від 15.11.1996 передбачено вичерпний перелік осіб, яким в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника. Відпустка без збереження заробітної плати ветеранам військової служби в переліку відсутня.

Згідно п. 13 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" № 203/98-ВР від 24.03.1998, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України надаються такі пільги: використання чергової відпустки за місцем роботи у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки без збереження заробітної плати терміном до 14 календарних днів на рік.

Однак, п. 13 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" № 203/98-ВР від 24.03.1998 не кореспондується зі ст. 25 Закону України № 504/96-ВР від 15.11.1996, тобто відпустка ветеранам військової служби без збереження заробітної плати терміном до 14 календарних днів на рік не відноситься до відпусток без збереження заробітної плати, які надаються в обов'язковому порядку.

Отже, враховуючи те, що відпустка без збереження заробітної плати ветеранам військової служби не є обов'язковою в силу ст. 25 Закону України № 504/96-ВР від 15.11.1996, відповідачем не порушено норму п. 13 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" № 203/98-ВР від 24.03.1998.

Згідно ст. 76 Кодексу законів про працю ВР УРСР, від 10.12.1971 щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодавством. Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України.

Вказана стаття в силу змісту ст. 74 КЗпП України, згідно з якою громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати, стосується виключно щорічних відпусток, які, можуть бути оплачувані, в той час як відпустка без збереження заробітної плати, на яку мають право ветерани військової служби, не є оплачуваною.

Ст. 4 Закону України "Про відпустки" № 504/96-ВР від 15.11.1996 встановлено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки; 2) додаткові відпустки у зв'язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка; 4) соціальні відпустки; 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Оскільки відпустка без збереження заробітної плати є самостійним видом відпусток та не входить до щорічних, відсутні підстави вважати, що позивачем не дотримано вимог статті 76 Кодексу Законів про працю України.

Також, в судовому засіданні 31.10.2018 позивачем було надано суду копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2017 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10.05.2017 у справі № 761/30122/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» в тому числі про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в наданні відпустки, зобов'язання надати відпустку.

В рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2017, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.05.2017 суд дійшов висновку про те, що відмова ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» в наданні відпустки ОСОБА_4 не є протиправною, а його позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в наданні відпуски та зобов'язання надати відпустку не підлягають задоволенню.

Таким чином, з огляду на відсутність порушень з боку позивача прав працівників на отримання щорічної додаткової відпустки без збереження заробітної плати терміном до 14 календарних днів, колегія суддів вважає необхідним скасувати припис від 17.02.2017 в частині дотримання ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» вимог статті 76 КЗпП України та п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2018 в частині відмови в задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" щодо визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Київській області № 26-202/146-104 від 17.02.2017 в частині дотримання Дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" вимог статті 76 КЗпП України та п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» скасувати, та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов в цій частині задовольнити.

Скасувати припис Головного управління Держпраці у Київській області № 26-202/146-104 від 17.02.2017 в частині дотримання Дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" вимог статті 76 КЗпП України та п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

В решті рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.11.2018.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна