Справа № 191/3719/17
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3719/17
Провадження № 2-а/191/156/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Кухар Д.О.

за участю секретаря: Яніної О.В.

розглянувши згідно вимоги передбачених ч. 4 ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1-го батальйону управління патрульної поліції у м. Вінниця лейтенанта поліції Прідан Сергія Вікторовича про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора 2-ї роти 1-го батальйону управління патрульної поліції у м. Вінниця лейтенанта поліції Прідан Сергія Вікторовича про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 жовтня 2017 року він, ОСОБА_1, водій автотранспортних засобів Науково-виробничого фермерського господарства «КОМПАНІЯ МАЇС», керуючи вантажним автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом (трал) TAD Classic 24-2 державний номер НОМЕР_2, здійснював перевезення вантажу: комбайну DEUTZ FAHR 770, рухаючись по автомобільній дорозі «М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам'янка (через м. Вінницю)» у напрямку міста Хмельницький.

На 346 кілометрі вищезазначеної автодороги, приблизно о 13.30 годині керований ним транспортний засіб з вантажем було зупинено відповідним жестом руки з жезлом особою у формі співробітника поліції. Після зупинки ним транспортного засобу у вказаному місці до нього підійшла особа чоловічої статі у формі співробітника поліції та відразу запитала документи на право управління транспортним засобом. У відповідь на таку цікавість співробітника поліції він попросив його відрекомендуватися у відповідності до п.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та у відповідності до п.2 ст. 35 цього ж закону, поінформувати його, як водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у статті 35 цього закону. Вислухавши його, співробітник поліції відрекомендувався інспектором 2-ї роти батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Вінниця, лейтенантом поліції Прідан Сергієм Вікторовичем, та повідомив його, що причина зупинення керованого ним транспортного засобу - перевірка наявності дозволу на перевезення великогабаритного вантажу. На вимогу відповідача він пред'явив для огляду та ознайомлення документи, передбачені пунктом 2.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Оглянувши пред'явлені ним документи, відповідач запитав у нього дозвіл на участь у дорожньому русі транспортного засобу габаритні параметри якого перевищують нормативні мотивуючи свою вимогу тим що, нібито транспортний засіб з вантажем перевищує допустимі габаритні параметри. Позивач висловив йому свою категоричну не згоду з такою вимогою та повідомив що, габаритні параметри транспортного засобу з вантажем не перевищують жодного габаритного параметру встановленого пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, і тому його рух по дорогам загального користування не потребує оформлення будь-якого спеціального дозволу.

На що, відповідач повідомив, що комбайн, на його власну думку, перевищує габарит 4 метри по висоті і тому потребує оформлення спеціального дозволу. На що позивач вкотре заперечив проти цього безпідставного ствердження та висловив вимогу щодо здійснення встановленої процедури проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу у відповідності до порядку визначеному Наказом Міністерства інфраструктури та Міністерства внутрішніх справ від 10.12.2013 року № 1007/1207 «Про затвердження Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування». На що відповідач повідомив йому, що він сам вправі визначати габарити вантажу, без будь-якої процедури та порядку. Позивач, ще раз заперечив та повідомив що, у відповідності до пункту 3 Порядку, здійснення габаритно - вагового контролю проводиться спільно посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС та що за результатом здійснення таких вимірювань на підставі частини 4 пункту 4 Порядку, посадова особа Укртрансінспекції зобов'язана видати довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яка може бути доказом скоєння адміністративного правопорушення. Надалі відповідач не зважаючи на зазначені позивачем факти та законні вимоги, без будь якого законного обґрунтування та посилання на докази, не здійснивши жодного виміру габаритів керованого ним транспортного засобу, про що свідчить відсутність у матеріалах адміністративної справи зафіксованого результату здійснення відповідних вимірів, склав та виніс на нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 040558 від 13.10.2017року, якою наклав на позивача штраф у сумі 510 грн. 00 коп.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам ст. ст. 258, 276, 278, 283 КУпАП.

Незаконно розглянувши справу, інспектор не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, крім того, інспектор Прідан С.В. не виконав вимог ст. 245 КУпАП, щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати неправомірними дії інспектора 2-ї роти батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Вінниця, лейтенанта поліції Прідан Сергія Вікторовича, щодо притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого статтею 132-1 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 040558 від 13.10.2017 року.

До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором 2-ї роти батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Вінниця, лейтенанта поліції Прідан С.В. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 040558 від 13.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 510 гривень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Позивач, у позові зазначив, що він не порушував ПДР, оскільки його транспортний засіб з вантажем не перевищує допустимі габаритні параметри. Інспектором не було проведено відповідних замірів габаритів, що свідчило б про те, що він є великогабаритним та не надано доказів того, що він керував транспортним засобом, який перевищує дозволені до вільного пересування габарити.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, а тому право останнього є порушеним, у зв'язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та є обґрунтованими, але позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем правомірно винесено постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення за ст. 132-1 КУпАП у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року.

На підставі ст. 139 КАС України у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-244, 246, 250 КАС України, ст.ст.132-1, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 040558 від 13.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальностіза ст.132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 293 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - закрити за відсутністю адміністративного правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. О. Кухар