Справа № 826/10646/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 листопада 2018 року 12:00 № 826/10646/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., за участі секретаря судового засідання Семеняки А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкове повідомлення-рішення

№1

за участю представників сторін:

представник позивача: ОСОБА_2

представник відповідача: Худякова Н.Б.

Відповідно до частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 р. №1 винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання по сплаті земельного податку з фізичної особи у сумі 24 785,78 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 07.09.2017 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 20.11.2017 р.

Згідно Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 20.11.2017 р. розгляд справи відкладено до 13.02.2018 р. у зв'язку з не явкою представника Позивача в судове засідання.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 13.02.2018 р. розгляд справи відкладено до 06.03.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

В судовому засіданні 06.03.2018 р. Судом оголошено про відкладення розгляду справи до 07.05.2018 р. та надання час представнику Відповідача підготувати пояснення додаткові.

Згідно Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 07.05.2018 р. розгляд справи відкладено до 19.06.2018 р.

В судовому засіданні 19.06.2018 р. Судом оголошено про відкладення розгляду справи до 07.08.2018р. за клопотанням представника Позивача.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 07.08.2018 р. розгляд справи відкладено до 04.09.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

В судовому засіданні 04.09.2018 р. Судом оголошено про відкладення розгляду справи до 09.10.2018р. за клопотанням представника Відповідача про ознайомлення з письмовими додатковими поясненнями представника Позивача.

Так, в судовому засіданні 09.10.2018 р. Судом оголошено про відкладення розгляду справи до 23.10.2018р. у зв'язку з неявкою представника Позивача.

В судовому засіданні 23.10.2018 р. Судом оголошено перерву в розгляді справи до 05.11.2018р. на стадії запитань.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскільки за Позивачем право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (докази зворотного у матеріалах справи відсутні), то у Відповідача відсутні підстави для висновку про правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову та зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Контролюючим органом 28.04.2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення №1 форми «Ф», яким відповідно за порушення Позивачем п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нараховано суму податкового зобов'язання з земельного податку фізичних осіб в 2017 р. на суму 24785,78 грн.

Позивач не погоджується з спірним податковим повідомлення-рішенням звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 0,099122 га за адресою АДРЕСА_1, на якій знаходиться господарський блок (нежитлове приміщення).

Контролюючим органом зроблено висновок, що на земельній ділянці знаходиться господарський блок (нежитлове приміщення) використовується Позивачем для ведення господарської діяльності.

Позивач зазначає, що господарський блок (нежитлове приміщення) використовується останнім для зберігання садового інвентаря та автомобіля та не використовується для ведення господарської діяльності.

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно із ст.270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.5.6 Положення "Про плату за землю в місті Києві" затвердженого Рішенням Київської міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку" від 23 червня 2011 року N 242/5629 із змінами та доповненнями, плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земель ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі визначеному пунктами 5.3-5.5 цього Положення.

Згідно з п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України).

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що Позивач є суб'єктом сплати земельного податку з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, як то чітко визначено п.287.6 Податкового кодексу України.

Отже, оскільки Позивач є власником нежитлового приміщення, за земельну ділянку під яким Контролюючим органом нараховано земельний податок (оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням), обов'язок зі сплати земельного податку виник у Позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом України у постановах від 07 липня 2015 року у справі №826/12388/13-а, від 24 листопада 2015 року у справі №826/14303/13-а та від 02 грудня 2015 року у справі №826/3130/15.

Разом з тим, Суд звертає увагу, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п. 271.1 статті 271 ПК України). При цьому підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 статті 286 ПК України).

Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Згідно пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Так, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1 статті 271 ПК України). При цьому, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1статті 286 ПК України).

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи Відповідачем не надано витягу з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1 статті 271 ПК України), які судом вимагалися під час розгляду справи.

Аналогічна позиція викладене в Постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. по справі №826/15139/16 (К/9901/1450/17).

Враховуючи вищевикладене Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню, а спірне податкове повідомлення-рішення скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (02088, АДРЕСА_2) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 р. №1 винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання по сплаті земельного податку з фізичної особи у сумі 24 785,78 грн.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (02088, АДРЕСА_2) судові витрати в сумі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук