Справа № 1540/4955/18
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4955/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр.-кт,6, м.Київ, 03168), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини одноразову грошову допомогу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на день такого нарахування, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року (зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України №815 від 25.07.2011 року),-

В С Т А Н О В И В:
З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр.-кт,6, м.Київ, 03168), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини одноразову грошову допомогу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на день такого нарахування, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року (зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України №815 від 25.07.2011 року).

В судовому засіданні 21.11.2018 року позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що позивач отримав ушкодження здоров`ю під час проходження служби в зоні АТО у 2015 році, йому були призначена ІІІ група інвалідності, але після цього, він відновив стан свого здоров`я. висновком МСЕК з нього була знята інвалідність, він повернувся до військової служби, під час якої в зона АТО він у листопаді 2017 року знову отримав поранення, був прооперований, 21.02.2018 року йому була встановлена висновком МСЕК ІІ група інвалідності, після чого він 01.03.2018 року був звільнений з військової служби у запас через стан здоров`я, 22.03.2018 року звернувся до ООВК із заявою про виплату разової грошової допомоги, але рішення комісії Міністерства оброни України від 13.04.2018 року йому було безпідставно відмовлено у цьому.. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки інвалідність позивачу ІІ групи була встановлена 21.02.2018 року повторно, після спливу дворічного строку з дня встановлення першої інвалідності, а тому він не має права на отримання грошової допомоги. Представник третьої особи на боці відповідача також підтримав доводи представника позивача щодо заперечень проти заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача і третьої особи на його боці, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив військову службу, що згідно положень п.17 ч.1 ст.4 КАС України віднесено до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, в тому числі отримання відповідних компенсацій та допомоги на підставі п.2 ч.1 ст.19 КАС України відносяться до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 в період з 1995 по 2000 рік, проходив військову службу за контрактом. В період з 2003 по 2014 рік я проходив військову службу в Державній прикордонній службі.

В 2015 році під час первинного огляду МСЕК, його було визнано інвалідом 3 групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується Довідкою МСЕК серії 10 ААВ №748781 від 02.02.2015 року.

Причиною призначення 3 групи інвалідності стало захворювання, отриманого під час проходження військової служби.

Проте, у зв`язку з поліпшенням стану здоров`я, 20.12.2016 року, інвалідність була знята, що підтверджується Довідкою про невизнання інвалідом №1758 від 27.12.2016 року

У період з 27 травня 2017 року по 29 серпня 2017 року, з 09 вересня 2017 року по 27 листопада 2017 року, та з 13 грудня 2017 року по 14 січня 2018 року позивач проходив службу за контрактом та безпосередньо приймав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, що підтверджується відповідною Довідкою .

Через 2 роки, 15.02.2018 року під час вторинного огляду МСЕК, йому було визнано інвалідом 2 групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини, що підтверджується Довідкою МСЕК серії 12 ААА №891762 від 21.02.2018 року.

Причиною встановлення інвалідності стало отримання травми, під час участі у бойових діях в 2017 році.

Тобто, 21.02.2018 року, настали юридичні підстави для отримання права одноразової грошової виплати повторно (у зв`язку з встановленням нової групи інвалідності, нового юридичного факту) у розмірі 250 прожиткових мінімумів, що гарантовано підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"

22.03.2018 року, позивач звернувся до Міністерства Оборони України з заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тобто у межах, встановленого строку, на наступний день.

Проте, відповідач, 13.04.2018 року відповідно до листа, повідомив про те, що згідно Протоколу засідання комісії МО України №39 від 13.04.2018 року позивачу було відмовлено у нарахуванні одноразової грошової виплати.

У зв`язку з наведеним, позивач вважає дії МО України незаконними, та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на виплати, передбачені чинним законодавством.

Оцінюючи рішення, дії (бездіяльність) відповідача суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України та приходить до висновку про їхню не відповідність законові виходячи з наступного:

Стаття 46 Конституції України передбачає право кожного громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Як передбачено частинами 2 та 3 статті 22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги - січень 2018 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла у вересні 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. №284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255); допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІ інвалідності, а саме Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ, (надалі також - Закон №2011-ХІІ), Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №499 (надалі Порядок №499).

Підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Під час офіційного з`ясування обставин справи за участі сторін було встановлено, що згідно довідки командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2018 року №169, в якій проходив службу позивач, він 24.11.2017 року отримав травму під час виконання поставлених службових завдань при проходженні військової служби, згідно довідки ВЛК від 12.12.2017 року №2802 позивача з приводу цієї трави було доставлено до військового шпиталю ДОКЛ ім..Мечникова м.Дніпро, де 29.11.2017 року та 05.12.2017 року йому були проведені операції та встановлено, що вказана травма пов`язана з проходженням військової служби.

Таким чином, Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у п.2 свого рішення від 13.04.2018 року №39 вказані обставини не досліджувала, оскільки вони не були їй відомі та встановлені вже під час розгляду справи у суді, однак ці обставини є суттєвими для визначення наявності чи відсутності у права на отримання грошової допомоги, в зв`язку із чим, зазначене рішення комісії не є таким, що прийняте з урахуванням усіх фактичних обставин отримання позивачем інвалідності, а тому не є справедливим щодо позивача.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд вважає за необхідне, відповідно до повноважень суду, визначених ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межи заявлених позовних вимог з метою захисту прав особи, яка звернулась за судовим захистом та відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України скасувати вказане рішення комісії МО України.

Відповідно до положень ч.2 ст.245 КАС України, при задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, суд має прийняти будь-яке рішення щодо поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом.

В даному випадку, суд вважає, що для поновлення прав позивача, з урахуванням тієї обставини, що під час розгляду цієї справи були встановлені нові обставини відносно позивача, які не були досліджені Комісією під час первинного розгляду заяви від 22.03.2018 року, необхідно буде зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву та прийняти нове рішення щодо можливості призначення ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який 21.02.2018 року отримав інвалідність II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням обставин встановлених судом під час розгляду цієї справи.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України направити прийняти рішення про виплату позивачу суми грошової допомоги, то вказана позовна вимога є передчасною та може бути задоволена лише при умові позитивного рішення Комісії Міністерства оброни України за результатами повторного розгляду заяви позивача від 22.03.2018 року, а тому в задоволенні такої позовної вимоги на цій стадії слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України

Керуючись ч.2 ст.9, ст.ст.139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Скасувати п.2 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.04.2018 року №39 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2018 року та прийняти нове рішення щодо можливості призначення ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який 21.02.2018 року отримав інвалідність II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням обставин встановлених судом під час розгляду цієї справи.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 26.11.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.