Справа № 815/1193/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1193/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В. Дата і місце ухвалення: 21.05.2018р., м.Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 березня 2018 року:

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 52004,25 грн. за порушення п.2.6 глави 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637;

- №, яким до товариства застосовано штрафні санкції в сумі 34319,64 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 19.06.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» подало апеляційну скаргу, обґрунтовану не повним з'ясуванням судом обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що в порушення вимог Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 року, без використання вимірювальних приладів, які пройшли державну метрологічну атестацію або повірку, податковим органом безпідставно зроблено висновок про нестачу залишків скрапленого вуглеводного газу в кількості 1285,38 літрів. При вирішенні спору судом першої інстанції не встановлено кількість скрапленого газу, яка знаходилася в резервуарі на момент проведення перевірки, та яким чином перевіряючими здійснено відповідні виміри.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що Постанова Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 на момент проведення перевірки втратила чинність згідно Постанови Правління НБУ №148 від 29.12.2017 року.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року та прийняття нової постанови - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Миколаївській області №143 від 24.01.2018 року «Про проведення фактичної перевірки», 02.02.2018 року посадовими особами податкового органу проведено фактичну перевірку щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів авто газозаправної станції по вул.Садовій, 6/2 в м.Миколаєві, яка належить платнику податків ТОВ «СГ ТОРГ» (код за ).

За результатами проведеної перевірки складено акт від 02.02.2018р. №0050/14/29/14/39236326, яким зафіксовано порушення позивачем:

- п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР) в частині ведення з порушенням порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, а саме: перевіркою встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 17159,83 грн.;

- п.2.6 гл.2 постанови Правління Національного банку України №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме: не оприбутковано у книзі обліку розрахункових операцій № р/1 за 18.08.2017р. готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень 6000,32 грн. та за 13.09.2017р. готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень 4400,53 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 12.03.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення: №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 52004,25 грн. за порушення п.2.6 глави 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637; №, яким до товариства застосовано штрафні санкції в сумі 34319,64 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень ТОВ «СГ ТОРГ» звернулось з даним позовом до суду про їх скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог товариства, дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено порушення ТОВ «СГ ТОРГ», зафіксовані актом перевірки від 02.02.2018р. №0050/14/29/14/39236326.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Одним з порушень, виявлених в ході проведення перевірки позивача, визначено порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, що виразилось у порушенні ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання. Зокрема, перевіркою встановлено нестачу товарних запасів на загальну суму 17159,83 грн.

У підтвердження вказаного порушення відповідачем надано відомість від 02.02.2018 року про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків ТМЦ, згідно якої за даними бухгалтерського обліку у резервуарах знаходиться 6285,38 л газу пропан на суму 83909,82 грн., тоді як фактично залишок складає 5000 л. на суму 66750 грн. Достовірність даних, зазначених у вказаній відомості, підтверджено під час перевірки начальником станції АГЗП Гасановою С.В.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «СГ ТОРГ» заперечує порушення ним п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР з посиланням на те, що єдиним належним доказом у даному випадку можуть бути дані вимірювальних приладів, які пройшли державну метрологічну атестацію або повірку у відповідності до Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України №332 від 03.06.2002 року.

Суд першої інстанції не погодився з такими доводами позивача, зазначивши, що проведення інвентаризації є правом податкового органу, а не його обов'язком. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей в рамках проведення фактичної перевірки виконано посадовою особою позивача Гасановою С.В., яка самостійно надала відповідні дані та підтвердила правильність фактичних залишків. Суд, також зазначив, що належним доказом, який би міг спростувати або підтвердити доводи сторін, є змінний звіт за формою №14-ГС, передбачений Інструкцією №332, який позивачем не ведеться та який не надано під час проведення перевірки.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно ст.20 Закону №265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обов'язковою умовою застосування штрафних санкцій, передбачених ст.20 №265/95-ВР, є факт реалізації (продажу) не облікованих товарів. При цьому, акт перевірки не містить посилань на факт реалізації необлікованих товарів.

Порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 року №332 (далі - Інструкція №332).

Пунктами 4.6, 4.8 вказаної Інструкції передбачено, для забезпечення достовірності та єдності вимірювань маси СВГ повинні використовуватися засоби вимірювальної техніки, які допущені до застосування Держспоживстандартом України.

До застосування допускаються вищевказані ЗВТ, типи яких включено до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, допущених до застосування в Україні.

Пунктом 8.9 вказаної Інструкції передбачено, правила для визначення об'єму і маси СВГ у резервуарах і трубопроводах. Установлення наявності СВГ проводиться за допомогою рівнеміра та резервуара, що має свідоцтво про державну метрологічну атестацію або повірку. За наявності на резервуарах рівнемірів кожний із цих резервуарів повинен мати градуювальну таблицю, яка затверджується керівником територіального органу Держспоживстандарту України, який проводив державну метрологічну атестацію або повірку. За відсутності рівнеміра на резервуарах вимірювання залишків СВГ проводяться за допомогою лічильників СВГ шляхом його перекачування в інший резервуар.

Однак, в порушення викладених приписів, без використання вимірювальних приладів, які пройшли державну метрологічну атестацію або повірку, перевіряючими зроблено висновок про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р., а саме ведення з порушенням встановленого законодавством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на АЗС, встановлено нестачу товарних запасів на загальну суму 17159,83 грн.

Колегія суддів зазначає, що саме відомості вимірювальних приладів, які пройшли державну метрологічну атестацію або повірку, у спірних правовідносинах можуть бути належним, в розумінні ст.73 КАС України, доказом порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР.

Специфіка штрафної санкції за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР полягає в тому, що у відповідності до ст.20 вказаного Закону, вона визначається в залежності від вартості не облікованих товарів.

Тобто, у даному випадку, для висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2018 року у суду повинні бути беззаперечні докази щодо точної вартості не облікованих ТМЦ. Однак, з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, яким чином визначено фактичні залишки ТМЦ за місцем проведення перевірки.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що єдиним документом, який би міг спростувати або підтвердити доводи сторін, є змінний звіт за формою №14-ГС, який товариством не ведеться, то колегія суддів зазначає, що сама по собі відсутність вказаного звіту не свідчить про порушення платником податків п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР.

Обов'язок доказування у даному випадку ч.2 ст.77 КАС України покладено на ГУ ДФС в Одеській області, яке, на думку колегії суддів, належним чином, за допомогою доказів, особливий порядок отримання яких встановлено Інструкцією №332, не довело порушення ТОВ «СГ ТОРГ» п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР.

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про незаконність податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 12.03.2018 року та, у зв'язку з цим, про наявність підстав для його скасування.

Що стосується правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 року №, яким до ТОВ «СГ ТОРГ» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 52004,25 грн., колегія суддів зазначає наступне:

В ході проведення перевірки податковим органом було виявлено порушення товариством п.2.6 глави 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637.

Зокрема, в акті перевірки від 02.02.2018р. №0050/14/29/14/39236326 зазначено, що підприємством не оприбутковано у книзі обліку розрахункових операцій № р/1 за 18.08.2017р. готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень - 6000,32 грн. (фіскальний звітний чек було роздруковано 19.08.2017р.) та за 13.09.2017р. готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень - 4400,53 грн. (фіскальний звітний чек було роздруковано 14.09.2017р.)

Загальна суму не оприбуткованої готівки становить 10400,85 грн.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі висновки акту перевірки, зазначивши, що порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність, є невиконання будь-якої із дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача щодо відсутності вказаного порушення через збій у передачі даних через Інтернет носії, що призвело до невчасного зняття звіту, зазначивши, що на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням КОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам'яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція «службове внесення» на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Згідно пп. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (чинного на момент проведення перевірки позивача) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Системний аналіз положень п. 9 ст. 3 Закону та підпункту 2.6 Положення №637 свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Таким чином, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: 1) фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги); 2) відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Тобто, визначальним для правильного оприбуткування готівки є друк Z-звіту та внесення відповідного запису в КОРО в будь-який момент протягом дня, в якому одержані/видані готівкові кошти, але не пізніше 24 години.

В ході проведення перевірки ТОВ «СГ ТОРГ» податковим органом було встановлено, що готівкові кошти в сумі 6000,32 грн. фактично надійшли (отримані) 18.08.2017р., однак фіскальний звітний чек №99 фактично було роздруковано 19.08.2017р., а не в день отримання коштів. Аналогічно, готівкові кошти в сумі 4400,53 грн. фактично надійшли (отримані) 13.09.2017р., однак фіскальний звітний чек №131 фактично було роздруковано 14.09.2017р.

При цьому, відповідні записи в КОРО внесено 18.08.2017р. та 13.09.2017р. відповідно.

Заперечуючи правомірність застосування штрафних санкцій позивач зазначив, що у період з 22:37 год. 18.08.2017р. по 00:07 год. 19.08.2017р. та з 23:22 год. 13.09.2017р. по 00:33 год. 14.09.2017р. відбувся збій у передачі даних через Інтернет носії, що призвело до невчасного зняття звітів №99 на суму 9764,03 грн. та №131 на суму 5928,72 грн. В підтвердження вказаних обставин позивач надав бухгалтерські довідки №10 від 19.08.2017р. та №11 від 14.09.2017р., а також пояснювальні записки операторів АГЗП Пічугіна О.О. і Гультяєва О.М.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилався на положення п.10 розділу ІІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016р. №547, яким передбачено, що якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам'яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція «службове внесення» на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

За висновками суду першої інстанції, позивачем не виконано визначеної законодавством послідовності дій суб'єктів господарювання по щоденному оприбуткуванню готівкової виручки під час тимчасової неможливості використання РРО.

Однак, колегія суддів враховує, що у спірних правовідносинах не мало місяця а ні виходу з ладу РРО, а ні відключення електроенергії, що б дало позивачу підстави для застосування положень п.10 розділу ІІІ Порядку №547. Позивач посилався на збій у передачі даних через Інтернет носії, що мало місце на незначний проміжок часу.

Відповідно до п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.109.1 ст.109 ПК України правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платника податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або не належного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, штрафні санкції є мірою відповідальності платників податків за порушення норм цього Кодексу, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків зі сплати податків. Така відповідальність обумовлена винними діями або бездіяльністю платника на порушення норм вказаного Кодексу.

Тож для визначення правомірності застосування до позивача означених заходів впливу оцінці підлягає поведінка суб'єкта господарювання на предмет спрямованості його дій в частині дотримання норм законодавства.

Враховуючи, що позивачем надано докази неможливості товариством зняти звіти №99 на суму 9764,03 грн. 18.08.2017р. та №131 на суму 5928,72 грн. 13.09.2017р. з причин, які не залежали від його волі, а також докази своєчасного внесення відповідних записів в КОРО в день одержання готівкових коштів, а ГУ ДФС в Одеській області протилежного не доведено, колегія суддів доходить висновку про неправомірність застосування до ТОВ «СГ ТОРГ» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 52004,25 грн. податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2018 року №.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи, тому, на підставі ст.317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову ТОВ «СГ ТОРГ» у повному обсязі.

Судові витрати розподіляються за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 березня 2018 року № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СГ ТОРГ» () сплачений судовий збір в сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук