Справа № 552/1858/18
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 552/1858/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №552/1858/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської районної у м. Полтаві ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Київської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування пункту 6 рішення третьої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної у м. Полтаві ради від 22.12.2015 "Про розгляд заяв громадян про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду".

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначив, що є власником 1/4 домоволодіння за адресою: м. Полтава, вул. Лавчанська, 40 у складі нерухомого майна: будинку літ. "А-1" житловою площею 26,90 м2, яке свого часу отримав за договором дарування від ОСОБА_4 Спірним рішенням Київської районної у м. Полтаві ради затверджено документацію із землеустрою та надано в оренду йому - ОСОБА_1 та сусідці - ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: м. Полтава, вул. Лавчанська, 40, площею 1390 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Протиправність даного рішення позивач пов'язує з тією обставиною, що він не звертався до відповідача із заявою ні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні про затвердження документації із землеустрою.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 26.04.2018 до відкриття провадження у справі справу в порядку ст. 29 КАС України було передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 08.06.2018 (суддя Довгопол М.В.) визнано строк звернення до суду не пропущеним, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено порядок розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

26.06.2018 від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення (заперечення), в яких вона зазначає, що володіє 3/4 частини домоволодіння по вулиці Лавчанській, 40 у м. Полтаві. Стверджує, що позивач був обізнаний про факт існування спірного рішення Київського районної у м. Полтаві ради, оскільки заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.02.2016 визначено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з урахуванням цього ж рішення Київського районної у м. Полтаві ради від 22.12.2015 шляхом виділення в користування ОСОБА_3 земельної ділянки площею 956 м2. Тому просить застосувати до спірних правовідносин наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду та залишити позов без розгляду.

Відповідач 27.06.2018 надав суду відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити у її задоволенні з підстав правомірності прийнятого ним рішення.

Призначене судове засідання 05.07.2018 не відбулося у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Довгопол М.В.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи №552/1858/18 передані судді Супруну Є.Б.

Ухвалою судді від 20.07.2018 справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.09.2018.

Судове засідання 20.09.2018 було відкладено на 02.10.2018 за клопотанням представника третьої особи.

Ухвалою суду від 02.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.10.2018.

Протокольною ухвалою суду від 30.10.2018 розгляд справи було відкладено на 14.11.2018 за клопотаннями представників відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні 14.11.2018 позивач та його представник вимоги позову підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю участі у судовому засіданні.

Відповідач клопотань, заяв не подавав.

На підставі положень частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи.

Суд, здійснивши розгляд справи в порядку загального позовного провадження, заслухав пояснення присутніх учасників справи, дослідив письмові докази, зясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 06.10.2005 у справі №2/84 на праві власності володіє 1/4 частини домоволодіння за адресою: м. Полтава, вул. Лавчанська, 40, у складі нерухомого майна: будинку літ. "А-1" житловою площею 26,90 м2 (а.с. 90-92). Співвласником 3/4 частини цього ж домоволодіння є ОСОБА_3 згідно з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2006 (а.с. 32-33).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.03.2011 у справі №2-58/11 виділено в натурі в окрему одиницю належну ОСОБА_3 частку із спільної часткової власності в домоволодінні по вул. Лавчанській, 40 в м. Полтаві, а саме жилий будинок літ. Б-1, який складається з тамбуру 1 площею 3,3 м2, кухні 1-1 площею 4,80 м2, житлової кімнати 1-2 площею 26,60 м2, житлової кімнати 3 площею 5,50 м2. Визнано за ОСОБА_3 право власності за виділений в натурі жилий будинок літ. Б-1, який складається з тамбуру 1 площею 3,3 м2, кухні 1-1 площею 4,80 м2, житлової кімнати 1-2 площею 26,60 м2, житлової кімнати 3 площею 5,50 м2, як окремий об'єкт нерухомого майна, що складає одиницю, без порушення цільового призначення будинку, з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно і нової реєстраційної справи з присвоєнням йому нового кадастрового номеру (а.с. 144-145).

Однак вказаним рішенням суду порядок користування земельною ділянкою визначений не був.

Як стверджує позивач, з того часу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як співвласниками домоволодіння виникали непорозуміння з приводу користування земельною ділянкою. В грудні 2017 року під час раптової сварки позивач дізнався, що у 2014 році було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а відповідним рішенням районної ради дану документацію було затверджено та зобов'язано землекористувачів укласти договір оренди земельної ділянки.

З метою перевірки даної інформації 27.12.2017 представник позивача - адвокат ОСОБА_2 звернувся з адвокатським запитом за вих №75/27.12.17 до Київської районної у м. Полтаві ради, в якому прохав надати завірену копію рішення ради від 22.12.2015 щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі в оренду ОСОБА_1 і ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: м. Полтава, вул. Лавчанська, 40 (а.с. 94).

Отримавши витяг з рішення третьої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної у м. Полтаві ради від 22.12.2015 "Про розгляд заяв громадян про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду", позивач дізнався, що пунктом 6 даного рішення було затверджено технічну документацію із землеустрою та надано в оренду гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3, що мешкають в м. Полтаві по вул. Лавчанській, 40 земельну ділянку за адресою: м. Полтава, вул. Лавчанська, 40 площею 1390 м2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :09:001:0797). Цим же пунктом рішення землекористувача зобов'язано укласти в місячний термін договір оренди земельної ділянки та здійснити реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 39).

22.01.2018 адвокат ОСОБА_2 знову звернувся до Київської районної у м. Полтаві ради з адвокатським запитом за вих. №03/22.01.18 з проханням надати завірені документи (додатки), що були додані до заяви, на підставі якої винесено вищезазначене рішення.

Після отримання запитуваних документів позивач довідався, що без його відома але від його імені ОСОБА_3 свого часу звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: м. Полтава по вул. Лавчанській, 40 площею 1390 м2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 20).

З огляду на приведені вище обставини щодо моменту обізнаності позивача про факт прийняття відповідачем спірного рішення та відсутність доказів вручення йому заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.02.2016, суд визнає необґрунтованими твердження ОСОБА_3 щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, а висновок суду щодо дотримання позивачем такого строку, сформульований в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2018, - таким, що відповідає фактичним обставинам.

Позивач дізнався, що рішенням Київської районної у м. Полтаві ради від 28.11.2013 "Про розгляд заяви громадян про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельні ділянки" було надано дозвіл гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Після цього ОСОБА_3 замовила у ТОВ НВІ "Земресурс" виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку, після виготовлення якої (а.с. 18) її було надано на затвердження до Київської районної у м. Полтаві ради разом із заявою, поданою від імені ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_1 (а.с. 17).

При цьому позивач стверджує, що своєї згоди ні на виготовлення технічної документації, ні на її затвердження він не надавав, жодних заяв з цього приводу не підписував. Проте, відповідач, за відсутності відповідного волевиявлення ОСОБА_1, прийняв рішення з порушенням процедури встановленої законом, внаслідок чого втрутився у права позивача в частині визначення правового титулу користування приналежної йому земельної ділянки.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону та інше.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

За приписами частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу (частина четверта статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 Земельного кодексу України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (частини десята статті 123 Земельного кодексу України).

Системний аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що передумовою отримання земельної ділянки в оренду є волевиявлення особи у вигляді надання уповноваженому органу відповідного клопотання про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо такої земельної ділянки, або ж - клопотання про затвердження розробленої документації із землеустрою.

Як встановлено судом у ході судового розгляду, рішенням третьої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної у м. Полтаві ради від 22.12.2015 "Про розгляд заяв громадян про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду" затверджено документацію із землеустрою та надано в оренду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: м. Полтава, вул. Лавчанська, 40 площею 1390 м2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Однак, як встановив суд під час судового розгляду, подана від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заява від 03.12.2015 не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідач при прийнятті до розгляду цієї заяви не пересвідчився в існуванні обопільної згоди ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на затвердження документації із землеустрою для надання в оренду земельної ділянки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 повідомив суду, що подібного роду заяв він ніколи не підписував, більше того ніколи не звертався до Київської районної у м. Полтаві ради з будь-якими заявами. Має намір у майбутньому отримати вказану земельну ділянку у власність, а не в оренду.

Суд констатує, що право на отримання в оренду земельної ділянки особа реалізує шляхом свідомого волевиявлення у формі письмового звернення встановленої форми до компетентного органу.

Це означає, що за відсутності волевиявлення ОСОБА_1 у формі власної або спільної із суміжним землекористувачем заяви про затвердження розробленої документації із землеустрою, у відповідача відсутні повноваження на розгляд такої документації, а тим більше - на її затвердження.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічно, п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеному відповідач не довів та не обґрунтував суду правомірність прийнятого відносно позивача рішення, оскільки не надав суду доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_1 на отримання в оренду земельної ділянки.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд, не вирішуючи питання про право приватне, дійшов висновку про наявність у спірних відносинах порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин, що виявилося у недотриманні суб'єктом владних повноважень процедури прийняття спірного рішення.

Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (вул. Лавчанська, 40, м. Полтава, 36000, РНОКПП НОМЕР_1) до Київської районної у м. Полтаві ради (вул. М.Бірюзова, 1/2, м. Полтава, 36014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 (вул. Лавчанська, 40, м. Полтава, 36000, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасування рішення третьої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної у м. Полтаві ради від 22.12.2015 "Про розгляд заяв громадян про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду" в частині пункту 6.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул. Лавчанська, 40, м. Полтава, 36000, РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Київської районної у м. Полтаві ради (вул. М.Бірюзова, 1/2, м. Полтава, 36014, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 26.11.2018.

Головуючий суддя ОСОБА_7