Справа № 2040/5355/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/5355/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018року по справі № 2040/5355/18 (суддя 1 інстанції Сліденко А.В., повний текст виготовлено 09 серпня 2018 року) за позовом ОСОБА_3 до в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вичинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (з урахуванням ухвали суду від 09.08.2018 р. про обєднання вимог, заявлених по справі №2040/5355/18 та по справі №2040/5565/18, а також заяви про редакційне уточнення вимог позову від 9.08.2018 р.) в якому просив:

- визнати незаконної бездіяльності щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді на скаргу з приводу незаконних дій працівника патрульної поліції від 15.12.2017р.;

- зобов'язати надати повну та обґрунтовану відповідь за скаргою на незаконні дії працівника патрульної поліції від 15.12.2017р.;

- зобов'язати провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійній придатності інспектора роти №4 батальйону №1 лейтенанта поліції ОСОБА_5;

- визнати незаконною бездіяльності в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_3 на скаргу з приводу незаконних дій працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.,

- зобов'язати в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 надати повну та обґрунтовану відповідь ОСОБА_3 за скаргою на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.;

- зобов'язати в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійній придатності інспектора роти №4 батальйону №1 лейтенанта поліції ОСОБА_6.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року позов залишено без задоволення.

Позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, безпосередньо ст..40 Конституції України, ст..2 ЗУ «Про інформацію», ч.2 ст.9, ч.ч.3,4 ст.48, ч.2 ст.77КАС України просив рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що у відповідях на скарги позивача на незаконні дії поліцейських відповідач жодним чином не зазначає, про те, що відсутні підстави для задоволення скарг на незаконні дії поліцейських у звязку з тим, що позивач посилається на проведення службової перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, також просив задовольнити стягнути судові витрати.

Відповідач заперечував проти доводів апелянта та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Від відповідача на адресу Харківського апеляційного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу. У своєму відзиві, відповідач фактично наголошує на безпідставності доводів апелянта. Просиву задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Враховуючи обраний спосіб судового захисту в межах спірних правовідносин, положення п.20 ч.1 ст.4, ч.6 ст.12, ч.3 ст.257, п.1 ч.1 ст.263 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про незначну складність цієї справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 08.09.2016р. інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_5 відносно гр. ОСОБА_3 винесена постанова серії ДР №124713 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425,00грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.11.2016р. по справі №639/7408/16-а згадана постанова про накладення штрафу була скасована.

Скаргою від 15.12.2017р. у порядку Закону України «Про звернення громадян» позивач звернувся до В.о. начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 з приводу порушень закону, допущених інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_5 при винесенні постанови від 08.09.2016р. серії ДР №124713.

Відповідь на скаргу надана листом від 29.01.2018р. №Б-2221/41/14/02-2018 за підписом заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7.

За матеріалами справи також встановлено, що 05.10.2017р. інспектором роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_6 відносно гр. ОСОБА_3 була винесена постанова серії БР №672222 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425,00грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 23.10.2017р. по справі №639/6043/17 згадане рішення владного субєкта про накладення штрафу було скасовано.

Скаргою від 26.12.2017р. у порядку Закону України «Про звернення громадян» позивач звернувся до В.о. начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 з приводу порушень закону, допущених інспектором роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_6 при винесенні постанови від 05.10.2017р. серії БР №672222.

Відповідь на скаргу була надана листом від 01.02.2018р. №Г-2333/41/14/02-2018 за підписом заступника начальника Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції висновувався на тому, що обраний позивачем відповідач по справі ОСОБА_4 не брав участі у розгляді скарги громадянина, що не суперечить Закону України «Про звернення громадян», відтак заявлені до цього субєкта права вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах права позивача були повністю, дієво та ефективно поновлені постановами Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.11.2016р. по справі №639/7408/16-а і Жовтневого районного суду міста Харкова від 23.10.2017р. по справі №639/6043/17. Реалізація наміру домогтись припинення проходження (у формі звільнення) поліцейським публічної служби в органах національної поліції України за своєю правовою суттю та змістом не є способом поновлення права особи у публічних правовідносинах.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи та надаючи оцінку судовому рішенню першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Право фізичної особи на спрямування запитів (заяв) до відповідних субєктів влади, надання та отримання відповіді на ці звернення врегульовано та закріплено не лише на рівні закону, але ж і в Конституції України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 2 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-ХІІ, визначені основні інформаційних відносин.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Таким чином, подання позивачем скарг від 15.12.2017 року та 26.12.2017 року із формуванням в них питань, на які підлягало надання відповіді субєктом розгляду, є беззаперечним правом позивача, як субєкта звернення. Таке право позивача засновано та сформовано ним на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (стаття 15 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Виходячи із змісту позовних вимог, підстав звернення із позовом до суду щодо розгляду скарг не тією особою, до якого спрямовувався запит не було. Доводи позовних вимог та його підставами була фактична не згода позивача з наданою відповіддю визначеного позивачем відповідачем.

Як встановлено судами, що відповіді на скарги від 15.12.2017 та 26.12.2017 року, в яких в тому числі були сформовані вимоги щодо притягнення до адміністративної та дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були надані заступником начальника Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області ОСОБА_7.

В той же час, позивач відповідачем по справі визначив виконуючого обовязки начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4, не брав участі у розгляді скарги громадянина, що не суперечить Закону України «Про звернення громадян», адже скарга була розглянута з наданням письмової відповіді іншою службовою (посадовою) особою територіального органу Національної поліції.

За таких обставин, виконуючий обовязки начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 не є учасником спірних правовідносин.

Не зважаючи на враховані судом першої інстанції фактичні обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права передбачених частинами 3, 4 ст.48 КАС України, що з урахуванням приписів п. 4 ч.3 ст.317 КАС України, є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції належним чином не дотримався та не вирішив питання в порядку передбачених частинами 3, 4 ст.48 КАС України, стосовно можливості заміни неналежної сторони в адміністративній справі на належного відповідача або залучення в якості другого відповідача. При чому, як свідчить судове рішення, суд відмовляв у задоволенні позову, в тому числі саме з підстав заявлення вимоги не до того відповідача.

Залучення або заміна неналежного відповідача на належного на стадії апеляційного провадження процесуально не здійснюється та є процесуально неможливим. Усунути такі недоліки під час апеляційного перегляду у суду апеляційної інстанції немає можливості. Подання позову до неналежної особи, яка повинна та може бути належним відповідачем, не може мати наслідком задоволення його вимог. Вирішення спору по суті заявлених вимог до неналежного відповідача, створює порушення процесуальної правоздатності та дієздатності щодо належної реалізації належним відповідачем своїх прав та обовязків визначених положеннями КАС України, як сторони по справі.

Не врахування судом першої інстанції зазначених положень, призвело до порушення судом норм процесуального права, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених вимог до в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4.

Колегія суддів зазначає, що правових підстав для надання правової оцінки щодо суті заявлених позовних вимог в даному випадку не має, з огляду на можливість звернення позивача із адміністративним позовом до належної особи, як субєкта владних повноважень, який здійснив розгляд скарги та надавав відповідну відповідь за наслідками такого розгляду. Не залучення належної сторони у справі або не заміна не може мати наслідки для надання будь - якої правової оцінки характеру спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.317 КАС України дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище судом апеляційної інстанції підстав.

Керуючись ст. ст. ч.6 ст.12, 23, 31, 33, 90, 257, 263, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року по справі № 2040/5355/18 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до в.о. начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, а у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний зміст постанови виготовлений 29 листопада 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 ОСОБА_10