Справа № 820/800/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року

Київ

справа №820/800/16

касаційне провадження №К/9901/27883/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 (суддя Панченко О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 (головуючий суддя - Шевцова Н.В., судді: Мінаєва О.М., Макаренко Я.М.) у справі № 820/800/16 за позовом Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Спеціалізоване комунальне підприємство "Харківзеленбуд" Харківської міської ради звернулося до адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2015 № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 424762грн., в тому числі: в сумі 283178грн. основного платежу та в сумі 141589грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 11.04.2016 позов задовольнив у повному обсязі.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16.05.2016 залишив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 без змін.

Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема: підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Зокрема, зазначає, що судовими інстанціями неповно з'ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядаючи оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради з питань дотримання вимог податкового законодавства за січень, квітень, травень 2015 року щодо господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клімтехінвест», за результатами якої складено акт від 22.10.2015 №1155/20-30-22-03/03362152.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту податку на додану вартість за операціями з придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімтехінвест» послуг з прибирання об'єктів зеленого господарства на підставі договору від 27.03.2014 №14 та послуг з догляду за об'єктами зеленого господарства на підставі договору від 27.03.2014 №15.

Відсутність права у позивача на формування податкового кредиту за операціями з вказаним контрагентом податковий орган пов'язує з тим, що вони не мали реального характеру з огляду, зокрема, на невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих ТОВ «Клімтехінвест» товарів/послуг у періоді, що перевірявся, зокрема дефектністю первинних документів; наявність у позивача умов (основних фондів та трудових ресурсів) для самостійного виконання послуг, які придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімтехінвест»; висновки Західної об'єднаної державної податкової інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, викладені в узагальненій інформації від 27.08.2015 №469/7/20-33-22-04-07, у зв'язку з неможливістю проведення зустрічної звірки контрагента позивача.

За результатами зазначеної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.11.2015 № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 424762грн., в тому числі: в сумі 283178грн. основного платежу та в сумі 141589грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Надаючи оцінку правомірності прийняття податковим органом спірного акту індивідуальної дії, необхідно керуватися таким.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів, робіт, послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клімтехінвест», судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими позивачем до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: договорів про надання послуг, актів здачі-приймання наданих послуг з благоустрою території, податкових накладних, банківських виписок по рахунку позивача тощо.

Крім того, суди попередніх інстанцій за результатами дослідження питання економічної доцільності придбання позивачем спірних послуг з прибирання та догляду об'єктів зеленого господарства, встановили, що необхідність залучення третіх осіб до виконання таких робіт зумовлена значною площею обслуговування таких об'єктів (3353,323 га), розміщених у різних районах міста Харкова, а також недостатністю трудових ресурсів у штаті підприємства у періоді, що перевірявся.

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України, враховуючи положення статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, при здійсненні господарської діяльності, керуючись принципами свободи підприємницької діяльності та свободи договору, суб'єкти господарювання вправі вільно укладати будь-які договори, не заборонені законодавством, та самостійно обирати контрагентів, незалежно від основного виду їх діяльності.

Цивільним та господарським законодавством України не заборонено залучати до виконання зобов'язань за договором про надання послуг третіх осіб.

Судами попередніх інстанцій не встановлено обставин щодо наявності у договорах від 27.03.2014 №№14, 15 умов щодо заборони залучення третіх осіб до виконання зобов'язань з прибирання та догляду об'єктів зеленого господарства.

Контролюючим органом, у свою чергу, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в наданих позивачем на підтвердження реального характеру господарських операцій первинних документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб'єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо.

Доводи податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача не спростовують встановлених судами попередніх інстанцій обставин щодо реального характеру господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клімтехінвест».

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про необ'єктивність твердження контролюючого органу про неправомірність формування позивачем податкового кредиту за здійсненими з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клімтехінвест» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі № 820/800/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк