Справа № 280/4452/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ ОСОБА_1

26 листопада 2018 року Справа № 280/4452/18
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю сторін :

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжалюмінторг (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про зобовязання вчинити певні дії та стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжалюмінторг (надалі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач), в якому позивач просить суд зобовязати відповідача внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за січень 2009 року в розмірі 7363251 грн. та стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжалюмінторг пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за січень 2009 року в розмірі 8627712,84 грн. за період з 17.07.2015 по 17.10.2018.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 26.11.2018.

В судовому засіданні 26.11.2018 представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду. Подане клопотання обґрунтоване тим, що п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобовязань або їхнє відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Оскільки позивач звернувся з позовом 19.10.2018, а право на бюджетне відшкодування та стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за січень 2009 виникло у нього у липні 2015 року, тому, з урахуванням ст.. 122 КАС України та ст.. 102 ПК України, просить залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечив. Надав суду письмові пояснення щодо строку звернення до суду, в яких зазначив, що з 01.01.2017 було змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування ПДВ, який не передбачає надання контролюючим органом висновку та його направлення до органу Держказначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Згідно із п. 52 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 10.01.2017 центральний податковий орган зобовязаний сформувати єдиний Реєстр. Постановою Кабінету Міністрів України № 26 від 25.01.2017 було затверджено Порядок ведення Реєстру, який набрав чинності з 01.04.2017. Однак, як зазначає позивач, після відповідних змін до законодавства дані по декларації з ПДВ за січень 2009 року не було внесено до реєстрів.

Крім того, вважає, що у даному випадку має місце бездіяльність контролюючого органу, тобто не вчинення дій, які субєкт владних повноважень повинен був вчинити, відтак порушення права позивача на відшкодування сум ПДВ триває до теперішнього часу. Просить в задоволенні клопотання відмовити.

Суд, вивчивши клопотання представника відповідача, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що дійсно наявна бездіяльність податкового органу щодо не вжиття заходів з бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за січень 2009 року.

Представником позивача вірно розрахований початок строку, коли він міг дізнатися про бездіяльність відповідача щодо виконання покладеного на нього обовязку з організації процедури бюджетного відшкодування сплачених сум ПДВ, а саме - 10 липня 2015 року, а саме з моменту надання до суду касаційної інстанції копії ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 та з урахуванням пятиденного строку, визначеного п. 200.13 ст. 200 ПК України.

Водночас, п. 56.18 ст. 56 ПКУ визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Статтею 102 ПКУ встановлений строк давності 1095 днів.

Таким чином, податковий орган, не надавши відповідного висновку до органів казначейства в строк до 10 липня 2015 року включно, прийняв «рішення» щодо відсутності підстав для бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за січень 2009 року позивачу. Такий висновок суду підтверджується самим фактом відсутності будь-який дій з боку податкового органу з бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за січень 2009 року. Як наслідок, саме дату «10 липня 2015 року» необхідно визначати як початок перебігу строку давності, встановленого ст. 102 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що положеннями пункту 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, окрім посилання на можливість оскарження в суді податкового повідомлення рішення, надано право платнику податків оскаржити й інші рішення.

Щодо прийняття такого рішення суд дійшов висновку, виходячи з такого.

Статтею 200 ПК України визначений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПКУ при відємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПКУ, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПКУ) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 ст. 200 ПКУ визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації з ПДВ.

Згідно п.43.3 ст.43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

У будь-якому випадку відповідно до норм Податкового кодексу України при заявленні платником податку сум до бюджетного відшкодування податковий орган повинен прийняти одне з рішень, передбачених статтею 200 ПК України.

Як наслідок, платник податків мав право на отримання від податкового органу конкретного рішення, передбаченого статтею 200 ПК України.

Підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. ст. 4 ПК України визначена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

В даному випадку при спірних правовідносинах положення статті 200 ПК України припускають множинне трактування прав та обов'язків контролюючого органу (відповідача по справі), внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. Однак в силу приписів п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України суд дійшов висновку про правомірність рішення платника податку щодо його права на отримання конкретного рішення від податкового органу за наявності правовідносин, врегульованих статтею 200 ПК України. Відповідач не надав відповідного висновку до органів казначейства в строк до 10 липня 2015 року включно.

У звязку з чим дата 10 липня 2015 року є початком перебігу строку давності, встановленого ст. 102 Податкового кодексу України, при даних спірних правовідносинах, що не заперечується представником відповідача.

Так до 01.04.2017 бюджетне відшкодування відповідно до статті 200 Податкового кодексу України здійснювалося по алгоритму: податковий орган проводить камеральну перевірку протягом 30 днів після граничного дня подання податкової декларації; у разі відсутності спорів (при узгодженні суми ПДВ відшкодування) податковий орган протягом 5 робочих днів подає до казначейського органу висновок, де вказана узгоджена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню; після отримання висновку від податкового органу казначейський орган протягом 5 робочих днів здійснює безспірне перерахування коштів на рахунок платника податків.

З 01.04.2017 діє новий порядок і відповідно нові правила бюджетного відшкодування. На сьогоднішній день порядок бюджетного відшкодування регламентується Постановою Кабінету Міністрів України № 26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».

Відповідно до пункту 200.12. Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обовязковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

Відповідно до пункту 200.13. Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом пяти операційних днів.

Податковим кодексом України передбачену штрафну санкцію за порушення строків бюджетного відшкодування, яка застосовується до податкового та казначейського органу.

Відповідно до пункту 200.13. Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому варто зазначити, що навіть встановлена п. 200.23 ПКУ пеня за несвоєчасність здійснення бюджетного відшкодування ПДВ не буде автоматично перераховуватись платнику податку.

При стягненні пені також варто зазначити, що законом не передбачено строку нарахування пені, оскільки пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки, то пеня нараховується без урахування строків давності, визначених п. 102.1 ПКУ. Таке ж тлумачення відсутності строків нарахування пені має відношення до ситуації щодо стягнення пені з державного бюджету на основі 200.23 ПКУ.

Відтак, у звязку зі зміною процедури бюджетного відшкодування ПДВ, що вже не передбачає подання висновку податковим органом казначейському органу, а передбачає лише ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, та з урахуванням предмету позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.123, 240, 241-243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі №280/4452/18 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.В. Сіпака