Справа № 755/16079/18
Суддя: Шевченко В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/16079/18

Провадження №: 2-а/755/553/18

"29" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1 Дніпровського районного суду міста Києва

адміністративну справу № 755/16079/18

за позовом ОСОБА_1,

до інспектора роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

УСТАНОВИВ:

22.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М. про встановлення відсутності компетенції інспектора роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М. по складанню постанови серії НК № 683030 про адміністративне правопорушення від 13.10.2018, скасування постанови НК № 683030 по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2018 та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, який мотивує тим, що 13.10.2018інспекторомроти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову, згідно з якою на позивача було накладено штраф у розмірі425,00 грн за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126КУпАП. Як вказує позивач, Правил дорожнього руху (далі - ПДР) він не порушував.

12.11.2018 ухвалою суду до участі у справі залучено Департамент патрульної поліції як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

22.11.2018 представником відповідача та третьої особи було подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, вважає викладені в позовній заяві твердження позивача такими, що не відповідають дійсності, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Позивачем було в порушення вимог п.1.4. ПДР України порушив вимоги розмітки проїзної частини дороги, а в порушення вимог п. 2.1. а, б,Ґ ПДР України не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Оспорювана позивачем постанова складена ним у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за 31408/27853.Позивачвідмовивсявизнаватиздійснені ним правопорушення, позивачу було повідомлено, що буде розглянута справа щодо чинення ним адміністративного правопорушення, та роз'яснено його права. Відповідно до покладених на відповідача обов'язків згідно норм чинного законодавства було винесено постанову.

У судовому засіданні 29.11.2018 позивач ОСОБА_1, крім обставин, які викладені в позовній заяві, пояснив суду, що 13.10.2018 прямував з м. Київ у напрямку селища Семипалки, їхав по узбіччю дороги, де його зупинив поліцейський, який не представився та не зазначив підстави зупинки транспортного засобу, проте вимагав надання ОСОБА_1 документів для складення протоколу, на що останній не відмовляв, а вказав, що виконає вимоги поліцейського після того, як останній зазначить підстави зупинки транспортного засобу, належного позивачу. Всі намагання позивача з'ясувати підстави зупинки та його доводи щодо дотримання правил дорожнього руху залишились без належного реагування з боку поліцейського. Позивач вважає, що постанова про накладення на нього штрафу є незаконною та містить ознаки підробки документу, зокрема через невірно зазначену в ній адресу: Броварський проспект, 108.

Відповідач та представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

У своєму клопотанні від 19.11.2018 представник третьої особи просив суд залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строків звернення до суду з позовом.

Суд розглянув у судовому засіданні клопотання представника третьої особи та відмовив у його задоволенні з огляду на дотримання позивачем строків оскарження, оскільки вперше позивач звернувся до суду 22.10.2018, а оскаржувана постанова від 13.10.2018, в подальшому судом залишено позов без руху, недоліки виправлено у встановлений судом строк, а тому подання позовної заяви від 08.11.2018 не є пропуском строку у розумінні положень ст. 120, 122, ч. 3 ст. 123 та п. 8 ч. 1 ст. 240 КАСУ України.

Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, а також доказів, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов таких висновків.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 13.10.2018інспекторомроти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову, згідно з якою на позивача було накладено штраф у розмірі425,00грн за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126КУпАП. У постанові вказується, що 13.10.2018 об11 год 50хвв м. Києві по пр-ту Броварському, 36, м-н «Флагман», водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «RenaultLogan» номерний знак НОМЕР_1, здійснив рух по узбіччю та обгін іншого транспортного засобу, перетнувши дорожню розмітку 1.4, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, та не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1. а, б, г, п. 2.4.а ПДР України.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до пп. 1.1. пп. 1 п. 34 цих Правил горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) має таке значення: поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

За правилами пп. 8.5.1 пп. 8.5 п. 8 цих Правил горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п. 1 п. 34 цих Правил.

Згідно із пп. а, б, г пп. 2.1 п. 2цих Правил водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правововї відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частина1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача та третьої особою вказує, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем правомірно, оскільки ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.1. а, б, г, п. 2.4.а ПДР України.

При цьому до відзиву не додано жодного доказу на підтвердження порушення позивачем вищевказаних пунктів ПДР України.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

У оскаржуваній постанові у розділі 8 «До постанови додаються», поліцейським ніяких даних не зазначено, що вказує на відсутність жодних доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-як фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідачем та третьою особою не надано суду жодного доказу щодо правомірності дій інспектора, необґрунтованості позовних вимог тощо.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що під час складання поліцейським постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач надав відразу поліцейському заперечення стосовно вчинення адміністративного правопорушення, сама постанова містить відмову позивача від її підписання, а отже останній оспорив допущене порушення. У позивача наявне посвідчення водія від 02.08.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.01.2014 та поліс обов'язкового страхування цивільно-правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ 3 5549250 від 19.02.2018.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, відповідачем не надано відео-доказ, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях позивача порушення Правил дорожнього руху і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо.

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

На підставі викладеного, судом встановлено, що під час складання поліцейським постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач оспорив допущене порушення, відповідач не надав суду доказів на підтвердження наявності в діях позивача порушення Правил дорожнього руху і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, то суд прийшов висновку про відсутність вини та протиправної поведінки в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та неправомірність дій поліцейського, які виразились в порушенні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в оскарженій постанові відсутні дані щодо надання можливості скористатися позивачу своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, тобто процесуальні вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП стосовно процедури розгляду справ в даному випадку були порушені, крім цього відсутній підпис позивача про ознайомлення з оскаржуваною постановою або понятих, які б засвідчили відмову позивача від підпису, інші належні та допустимі докази, які компенсують відсутність протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджують дотримання посадовою особою, яка його складала, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем та третьою особою не надано, що вказує на наявність підстав для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Заявлена позивачем вимога про визнання протиправними дій інспектора роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М. по складанню постанови серії НК № 683030 про адміністративне правопорушення від 13.10.2018 не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає завданням адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав позивача.

Належним способом відновлення прав ОСОБА_1, на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови від13.10.2018 серії НМ № 683030 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст.ст. 121, 251, 253, 258, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 9, ст. 139, ч. 3 ст. 194, ст.ст. 241-246, 250, 271-272, 286, 293-295, пп. 15 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Майстренко А.М. від 13.10.2018 серія НМ № 683030 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Суддя В. Шевченко