Справа № 234/13219/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року справа №234/13219/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліцейського Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов'янську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ісагуляна Романа Геннадійовича на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року у справі № 234/13219/18 (головуючий І інстанції Бакуменко А.В. ) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов'янську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ісагуляна Романа Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ЕАВ №548759 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі.

В обґрунтування зазначив, що підстав для складання постанови у працівників поліції не було, оскільки позивач не порушував п. 19.1 ПДР України, його автомобіль обладнаний протитуманними фарами, а відповідно до примітки п. 19.1 ПДР в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

При винесенні постанови інспектором не ознайомлено позивача з правами ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням та є підставою для скасування постанови.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову серії ЕАВ №548759 від 20.08.2018 року, винесену поліцейським УПП в м. Краматорську та м. Слов'янську Департаменту патрульної поліції сержантом Ісагуляном Р.Г. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.п. 19.1 ПДР України, водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в темну пору доби дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

20.08.2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №548759 , поліцейським УПП в м. Краматорську та м. Слов'янську Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ісагуляном Р.Г. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на позивача керуючись ст. 33, 36, 284 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 3).

Відповідно до зазначеної постанови, позивач 20.08.2018 року об 23 год. 01 хв. керуючи транспортним засобом марки GEELY FE-1 д.н.з. НОМЕР_1, рухався без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 ПДР України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що правила дорожнього руху допускають рух транспортного засобу з протитуманними фарами без ближнього світла. До того ж, відповідачем в постанові не зазначено точний та чіткий опис обставин правопорушення, встановлених при розгляді справи.

Суд з висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Оцінка суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2 і 3 статті 122, частина 1 статті 123, статті 124-1 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 5 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 -3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122, статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Стосовно позовних вимог про скасування постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. «а» п. 19.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

В примітці до п. 19.1 ПДР України зазначено, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

За приписами п. 1.10 ПДР України темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Судом встановлено, що 20.08.2018 року об 23 год. 01 хв., тобто у темну пору доби, а не в умовах недостатньої видимості, керуючи транспортним засобом марки GEELY FE-1 д.н.з. НОМЕР_1, позивач рухався без ввімкненого ближнього світла фар.

Відповідно до частини 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Тобто, зазначеними нормами передбачено обов'язок водія у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги увімкнути на транспортному засобі, що рухається, фари ближнього (дальнього) світла.

При цьому, вказана норма не містить застережень з якого часу водій повинен увімкнути світловий пристрій, а лише визначає заборону руху без ввімкнення ближнього або дальнього світла, що дає підстави дійти до висновку про необхідність увімкнути світловий пристрій до початку такого руху.

Суд зазначає, що вказана заборона спрямована на посилення безпеки руху та запобігання виникнення аварійних ситуації, оскільки рух транспортного засобу у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості без ввімкнення такого світлового пристрою створює небезпеку, як для водія так і для інших учасників дорожнього руху.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом доданим до матеріалів справи.

З відеозапису встановлено, що зупинення транспортного засобу було здійснено екіпажем інспекторів поліції.

Інспектори поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, роз'яснили позивачу суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а саме, що позивач у порушення вимог ПДР у темну пору доби рухався без ввімкнення світлового пристрою - фар ближнього (дальнього) світла.

Позивач на початку запису не заперечував, що він рухається без ввімкненого ближнього світла фар, зазначив, що він рухався з увімкненим світлом протитуманних фар та денних ходових вогнів, яке було достатньо для освітлення дороги, зазначивши про відсутність нормативних вимог ввімкнення саме фар ближнього світла.

В подальшому позивач декілька разів зазначив про можливість руху транспортного засобу без ввімкнення фар ближнього світла.

Зазначене свідчить, що позивач після зупинки транспортного засобу не спростовував рух без ввімкнення фар ближнього світла в порушення вимог пп. «а» п. 19.1 ПДР України, та у подальшому не спростовував можливість такого порушення,.

З відеозапису також вбачається, що інспектором поліції після зупинки транспортного засобу роз'яснено позивачу причину зупинки, суть скоєного правопорушення та права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейським також було запропоновано позивачу надати письмові заперечення або пояснення, що також спростовує посилання позивача, що він не зміг надати необхідні пояснення.

Таким чином, вказаний відеозапис є достатнім для визначення правопорушення. Позивачем при зверненні до суду не було надано будь-яких інших доказів, які спростовують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, до суду апеляційної інстанції також надано не було.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, неуважно досліджував відеозапис та не звернув увагу на пояснення позивача, які надавались ним в контексті вищевказаних роз'яснень інспекторів поліції по суті скоєного правопорушення.

Суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції, що інспектором поліції в постанові не зазначено точного та чіткого опису обставин правопорушення, встановлених при розгляді справи, оскільки зазначене спростовується постановою, наявною в матеріалах справи, в якій міститься достатній опис обставин та суть скоєного позивачем правопорушення

Отже, аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз'ясненням суті скоєних адміністративних правопорушень, наданням (роз'ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань).

З огляду на викладене, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так, як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення, зокрема, підтверджується постановою, відеозаписом та поясненнями позивача на відеозаписі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що Краматорським міським судом Донецької області за наслідками розгляду зазначеної справи, в порушення вимог ст. 243 КАС України, прийнято постанову.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, суд вирішив, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, неправильно вирішив справу за суттю вимог, в зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статями 271, 272, 286, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов'янську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ісагуляна Романа Геннадійовича на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року у справі № 234/13219/18 - задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року у справі № 234/13219/18 - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов'янську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ісагуляна Романа Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27.11.2018 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено та проголошено 27.11.2018 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко