Справа № 460/2662/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2018 року м. Рівне №460/2662/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області
про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, у якій просив суд:

- стягнути з Головного управління ДСНС у Рівненській області нараховане та не виплачене грошове забезпечення за квітень, травень та грудень 2017 року та за період з 01.01.2018 по 08.06.2018 року;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював в Головному Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, а 08.06.2018 року його було звільнено зі служби.

Проте, з моменту звільнення і станом на дату подання адміністративного позову з ним не проведено остаточний розрахунок при звільненні, зокрема не виплачено грошове забезпечення за квітень, травень та грудень 2017 року та за період з 01.01.2018 по 08.06.2018 року. Стверджуючи, що зазначеними діями відповідача порушено його права, позивач звернувся до суду щодо стягнення всієї суми не виплаченого грошового забезпечення.

Ухвалою від 24.10.2018 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачу нараховано, але не виплачено грошове забезпечення в сумі 46257,87 грн., зокрема за березень - квітень 2017 року у сумі 3925,26 грн. та в період з 01.12.2017 по 08.06.2018 42332,61 грн., тобто, в періоди проходження служби позивачем в ДПРЗ-1 по охороні об'єктів ПАТ «РІВНЕАЗОТ». Стверджував, що 1-й Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України з охорони об'єктів функціонує відповідно до укладеного з ПАТ «РІВНЕАЗОТ» договору, на підставі якого підписано Кошторис на утримання Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України з охорони об'єктів, відтак і утримання такого підрозділу здійснюється на договірних засадах. Тому переконаний, що існує пряма залежність своєчасності виплати грошового забезпечення особовому складу ДПРЗ-1 від своєчасності та повноти перерахування коштів ПАТ «РІВНЕАЗОТ» на рахунок відповідача.

З таких підстав відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

З'ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

На підставі наказу від 24.03.2017 №70 ОСОБА_1 прийнятий на службу та зарахований в кадри ДСНС України з присвоєнням спеціального звання «сержант служби цивільного захисту» та призначено на посаду старшого водія ДПРЧ-21 ДПРЗ-1 ГУ ДСНС з охорони об'єктів ВАТ «РІВНЕАЗОТ» ГУ МНС із заключенням контракту терміном на 3 роки.

Наказом Головного управління від 18.04.2017 № 94 (по особовому складу) ОСОБА_1 призначений на посаду водія ДПРП (с. Деражне), ДПРЧ-19 (м.Костопіль) ГУ ДСНС.

Наказом Головного управління від 05.06.2018 № 302 (по особовому складу) та відповідно до рапорту, ОСОБА_1 переведений на рівнознозначну посаду водієм 21 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону з охорони об'єктів ГУ ДСНС України у Рівненській області з охорони об'єктів (ПАТ «РІВНЕАЗОТ»).

Наказом Головного управління від 05.06.2018 № 144 (по особовому складу) та відповідно до рапорту, ОСОБА_1 08.06.2018 звільнений зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), припинено контракт за пунктом 176 підпунктом 5 (у зв'язку із сімейними обставинами), виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення.

Отже, позивач проходив службу в ДПРЗ-1 з охорони об'єктів (ПАТ «РІВНЕАЗОТ») в такі періоди - з 24.03.2017 по 17.04.2017 та з 01.12.2017 по 08.06.2018. В період з 18.04.2017 по 30.11.2017 позивач проходив службу в ДПРЗ-19.

Таким чином, позовні вимоги щодо нарахованого та невиплаченого грошового забезпечення в зазначеному в позові періоді, є періодами проходження служби позивачем в ДПРЗ-1 з охорони об'єктів (ПАТ «РІВНЕАЗОТ»), що не заперечується відповідачем.

Проте відповідачем заперечується його вина щодо невиплати суми заборгованості з огляду на порушення договірних зобов'язань ПАТ «РІВНЕАЗОТ» в частині належного та своєчасного перерахування коштів відповідачу, з яких, як стверджує відповідач, проводиться виплата у тому числі і грошового забезпечення позивача.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням) врегульовані спеціальним законодавством.

Так, відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Частиною першою статті 115 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно зі статтею 125 Кодексу цивільного захисту України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов'язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту визначено Інструкцією про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.04.2015 № 475, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за № 544/26989 (далі Інструкція № 475).

Пунктами 2, 3 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 Інструкції № 475 грошове забезпечення виплачується, зокрема, особам рядового і начальницького складу, які займають посади осіб рядового і начальницького складу, передбачені штатами в державних пожежно-рятувальних підрозділах (частинах).

Згідно з частиною першою статті 103 Кодексу цивільного захисту України щодо проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту (пункт перший).

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджував, що невиплата грошового забезпечення позивачу є наслідком порушенням ПАТ «РІВНЕАЗОТ» договірних зобов'язань з відповідачем в частині своєчасного та повного проведення розрахунків за договором про надання послуг з пожежно-рятувальної охорони об'єктів ПАТ «РІВНЕАЗОТ», оскільки вказані кошти є джерелом фінансування грошового забезпечення у ДПРЗ-1, що доводить, на думку відповідача, відсутність його вини щодо невиплати грошового забезпечення позивачу.

З приводу чого суд зазначає, що укладення контракту з роботодавцем, яким був відповідач, саме по собі не звільняє від зобов'язання проведення вчасного нарахування та виплати грошового забезпечення та не створює передумов для віднесення наслідків неналежного або невчасного вчинення таких дій на позивача.

Суд зазначає, що зі сторони ПАТ «РІВНЕАЗОТ» будь-яких зобов'язань за укладеним контрактом між позивачем та відповідачем немає. Це означає, що обов'язок вчасного нарахування та виплати грошового забезпечення у відносинах публічної служби з позивачем покладено саме на відповідача та не залежить від виконання або невиконання договірних зобов'язань позивача з ПАТ «РІВНЕАЗОТ».

Відповідно до пункту 7 Інструкції № 475 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 9 цієї ж Інструкції № 475 визначено, що підставами для виплати грошового забезпечення є: наказ керівника (начальника) органу управління (підрозділу) про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, та встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо; наказ керівника (начальника) навчального закладу про зарахування на навчання із встановленням відповідних окладів, надбавок, доплат тощо; наказ про зарахування у розпорядження; наказ про усунення від виконання службових обов'язків, відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від повноважень на посаді.

Згідно з пунктами 10, 11 Інструкції № 475 грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх постійної служби. Виплата особам рядового і начальницького складу грошового забезпечення проводиться один раз за поточний місяць у період з 20 по 25 числа. У той самий термін виплачується грошове забезпечення за перерахунками у зв'язку з присвоєнням чергового спеціального звання, призначенням на іншу посаду, зміною розміру відсоткової надбавки за вислугу років тощо.

Суд враховує, що згідно з позицією Європейського суду з прав людини реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (наприклад, «Кечко проти України», заява №63134/00, п.26 рішення від 08.11.2005; «Сук проти України», заява № 10972/05, п.24 рішення від 10.06.2011).

Зокрема, в частині 23 рішення «Кечко проти України» (заява №63134/00) Європейський суд зазначає: «Суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними».

Відтак суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень та юридична особа публічного права не може відмовляти у виплаті грошового забезпечення з підстави невиконання певного договірного зобов'язання іншою юридичною особою, позаяк забезпечення права на отримання грошового забезпечення на підставі укладеного контракту в силу норм Кодексу цивільного захисту України та Інструкції № 475 покладено на відповідача.

Отже, невиплата позивачу грошового забезпечення за квітень, травень та грудень 2017 року та за період з 01.01.2018 по 08.06.2018 року є протиправною бездіяльністю відповідача, яка призвела до порушення права позивача на своєчасну оплату праці у відносинах публічної служби.

Таким чином, позов слід задовольнити, а порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення невиплаченого грошового забезпечення за вказаний період в загальній сумі 46257,87 грн. згідно відповідної інформації відповідача.

В силу положень статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, 37, ) про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за квітень, травень, грудень 2017 року, за період з січня 2018 року по 08.06.2018 року (включно).

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області на користь ОСОБА_1 не виплачене грошове забезпечення за березень - квітень 2017 року в сумі 3925,26 грн., за період з 01.12.2017 року по 08.06.2018 року включно в сумі 42 332,61 грн., всього в загальній сумі 46257,87 грн. (сума вказана за вирахуванням податків та зборів, обов'язкових платежів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя Махаринець Д.Є.