Справа № 804/4310/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Справа № 804/4310/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Гусаров В.О. Синявський І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Тест» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу №7422-п від 29.12.2017р., податкового повідомлення-рішення № від 03.03.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Тест» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 29.12.2017р. № 7422-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Еко Тест»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 03.03.2018р. форма «Р» повністю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що контролюючим органом оспорюваний наказ №7422-п від 29.12.2017р. до початку проведення перевірки вручений позивачеві не був, а лише наданий 31.01.2018р., тобто уже після проведення перевірки, що є грубим порушенням ст. 78, 79 Податкового кодексу України. Також перевірка була проведена за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Металургів,16, про що позивач дізнався лише після отримання акту перевірки, складеного 19.01.2018р., тобто відповідачем не було повідомлено позивача і про місце проведення перевірки до її початку в порушення п.79.2 ст. 79 ПК України. З огляду на вказані порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки, позивач вважає, що невиконання контролюючим органом вимог п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки. Також позивач вказує і на те, що на підставі складеного акту перевірки від 19.01.2018р. контролюючим органом було прийнято і оспорюване податкове повідомлення-рішення в порушення вимог п.86.7 ст.86 ПК України, оскільки забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платників з його контрагентами, якщо за результатами складання акту перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків. Так як за результатами перевірки контрагента позивача - ТОВ «Бумеранг кеп» було складено лише акт про неможливість проведення зустрічної звірки від 12.05.2014р., податкове повідомлення-рішення на адресу ТОВ «Бумеранг кеп» не надсилалося, то позивач вважає, що і підстав для складання оспорюваного податкового повідомлення-рішення у контролюючого органу не було. Окрім того, ТОВ «Бумеранг кеп» дії контролюючого органу по проведення документальної невиїзної позапланової перевірки за результатами якої був складений акт від 12.05.2014р. були визнані протиправними за постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2014р. у справі №826/7213/14. Також позивач посилається і на те, що на момент проведення операцій з ТОВ «Бумеранг кеп» і виписки податкових накладних, останній був зареєстрований як платник податку на додану вартість, а тому мало повне право виписувати податкові накладні, при цьому, виписані вказаним контрагентом податкові накладні містять суму ПДВ меншу ніж 10 000 грн. тому не підлягали реєстрації у ЄРПН. У додаткових поясненнях від 21.09.2018р. позивач в якості і доказу безпідставності прийнятого оспорюваного податкового повідомлення-рішення посилається на те, що позивачем витрати по взаємовідносинах з ТОВ «Бумеранг кеп» не включалися до декларації про прибуток за 2014р., що підтверджено бухгалтерською довідкою №25 від 14.09.2018р. у розрізі сум та контрагентів. Також, позивачем у додаткових поясненнях наведена правова позиція Верховного Суду від 29.03.2018р. у справах №804/6973/15, від 05.05.2018р. у справі №810/3188/17, від 14.03.2018р. у справі №808/1084/16, від 15.08.2018р. у справі №806/831/16, від 01.08.2018р. у справі №821/1667/16, Верховного Суду України від 27.01.2015р. у справі №21-425а14, яку позивач просить застосувати відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у відзиві на позов просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що наказ №7422-п від 29.12.2017р. та повідомлення від 29.12.2017р. були надіслані за податковою адресою підприємства засобами поштового зв'язку 30.12.2017р., тобто до початку проведення перевірки (перевірку призначено з 05.01.2018р.), а тому контролюючий орган дотримався всіх норм податкового законодавства в частині направлення наказу платнику податків до початку її проведення. З приводу проведення перевірки за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів,16, а не за місцем реєстрації платника податків м. Дніпро, представник відповідача вказує на те, що у повідомленні на перевірку зазначено податковий орган - ГУ ДФС у Дніпропетровській області вул. Сімферопольська, 17А м. Дніпро, а в акті перевірки зазначено місце знаходження фахівця, яка проводила перевірку та яка є працівником ГУ ДФС у Дніпропетровській області та знаходиться у приміщенні (будівлі) розташованій у м. Кривому Розі, пр. Металургів, 16, при цьому, вказує, що знаходження фахівця за наведеною у акті перевірки адресою не створює негативних наслідків для платника податків, а отже, не порушує жодного права підприємства. У зв'язку з наведеним, відповідач вважає, що оспорюваний наказ видано контролюючим органом з урахуванням норм ст. ст. 19,20, 78 ПК України. Також відповідач посилається і на правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 13.03.2018р. у справі №804/1113/16 якою встановлено, що позови платників податків про оскарження наказів та дій з проведення перевірки можуть бути задоволені лише, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, в іншому разі, у позові має бути відмовлено, оскільки правові наслідки таких дій та наказу є вичерпаними та задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки. Що стосується виявлених під час перевірки порушень, встановлено взаємовідносини з ТОВ «Бумеранг кеп» на загальну суму 216009,60 грн., у тому числі ПДВ 36001,60 грн., проте позивачем не надано жодних бухгалтерських та первинних документів до перевірки. Вказана сума ПДВ в розмірі 36001,60 грн. згідно вказаних позивачем податкових накладних включена до складу податкового кредиту за лютий 2014р. у рядку 05.1 «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» декларації податку на прибуток підприємства за 2014 рік. В ході проведення перевірки встановлено, що між сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Бумеранг кеп» наявні розбіжності в сумі 36001,60 грн. Також було встановлено, що ТОВ «Бумеранг кеп» за місцезнаходженням не знаходиться про що складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки від 12.05.2014р., засновником, директором та бухгалтером у перевіряємий період вказаного підприємства був ОСОБА_5, декларації з ПДВ за січень, лютий, березень 2014р. не надавались, з 2015-2017р. підприємство не звітувало, згідно форми 1-ДФ в І кварталі 2014р. у штаті підприємства працювало лише 2 особи ( у тому числі керівник ОСОБА_5). Також відповідачем отримано вирок Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2015р. у справі №461/10058/15-к винесену за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження №0000392 за яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.205, ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Таким чином, відповідач вважає, що первинні документи, які складені ТОВ «Бумеранг кеп» по взаємовідносинах з ТОВ «Еко тест» є неправомірно складеними, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь-яких господарських операцій між вказаними підприємствами. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що податкові накладні та паперові носії первинних бухгалтерських документів ТОВ «Бумеранг кеп» оформлені не належним чином, не несуть юридичну силу та не містять доказовості первинного документу, тобто такі документи не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «Еко Тест», а тому відповідач діяло в межах повноважень, передбачених податковим законодавством. У додаткових поясненнях від 19.09.2018р. відповідач вказує на те, що податкове повідомлення-рішення з визначення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ не приймалося у зв'язку із закінченням 1095 денного терміну, передбаченого ст. 102 ПК України. Згідно даних фінансового звіту ТОВ «Еко Тест» за 2014 рік вартість запасів станом на 01.01.2014р. становить 0 грн., станом на 31.12.2014р. становить 19500 грн. Вартість придбаних товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Бумеранг кеп» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. становить 180008 грн. без ПДВ. У зв'язку з чим у ході перевірки зроблено висновок, що ТОВ «Еко Тест» реалізовано (використано у господарській діяльності) вартість товарів, робіт, послуг придбаних у ТОВ «Бумеранг кеп», тобто включено до складу витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Тест» 07.11.2007р. зареєстровано як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Шевченківський район, вулиця Воскресенська, будинок 29, квартира 14 та перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ станом на 01.06.2018р.(а.с. 14-20).

На підставі п.п.191.1.1 п.191.1 ст. 191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України контролюючим органом 29.12.2017р. був прийнятий наказ за №7422-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ЕКО ТЕСТ» за яким була призначена з 05.01.2018р. документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «БУМЕРАНГ КЕП» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. тривалістю 5 робочих днів, що підтверджується копією відповідного наказу (а.с.21, 45).

Також, контролюючим органом було сформовано і направлення від 29.12.2017р. №3026 зі змісту якого видно, що з «5» грудня 2018р.» (представник відповідача вказав, що у даті допущена помилка, вірна дата 05.01.2018р.) буде проводитися документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ЕКО ТЕСТ» по взаємовідносинах з ТОВ «Бумеранг кеп» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. у зв'язку із чим вказаному підприємству слід забезпечити надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки, а саме: регістри податкового та бухгалтерського обліку, первинні та інші документи, що використовувались в бухгалтерському та податковому обліку, при цьому, зміст даного направлення не містить місця проведення такої перевірки (а.с.46).

Вказаний вище наказ та направлення були направлені контролюючим органом 30.12.2017р. на адресу позивача та отримані останнім 31.01.2018р., що підтверджується копією конверту та копією поштового повідомлення (а.с.22,47-49).

У період з 05.01.2018р. по 10.01.2018р. на підставі наказу №7422-п від 29.12.2017р. та повідомлення №3026 від 29.12.2017р. посадовими особами контролюючого органу була проведена відповідна документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Бумеранг кеп» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. за результатами якої був складений акт за №1675/04-36-14-20-09/35544847 від 19.01.2018р. за висновками якого було встановлено порушення позивачем, а саме:

-п.138.2 ст. 138,п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України занижено податок на прибуток за 2014 рік на 32401 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України ТОВ «Еко Тест» занижено податок на додану вартість у лютому 2014 року на суму 36001 грн. (а.с.23-31).

На підставі вказаного вище акту перевірки, контролюючим органом 03.03.2018р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № форма «Р» за яким позивачеві було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 40501, 25 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями - 32401 грн., за штрафними санкціями - 8100, 25 грн., що підтверджується копією відповідного рішення та розрахунком штрафних санкцій (а.с.32-33).

Позивач не погоджується із наказом відповідача №7422-п від 29.12.2017р. щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та вищевказаним податковим повідомленням-рішенням № від 03.03.2018р. про визначення позивачеві грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік по взаємовідносинах з ТОВ «Бумеранг кеп» у лютому 2014р., просить їх визнати протиправними та скасувати через те, що оспорюваний наказ прийнятий з процедурними порушеннями щодо проведення перевірки, наказ та направлення не були вручені позивачеві до початку її проведення, не повідомлено було і про місце проведення такої перевірки, яка була проведена не у м. Дніпрі за місцем реєстрація платника податку, а у м. Кривому Розі про що позивача повідомлено не було, а відповідно, позивач вважає, що невиконання вимог щодо вручення наказу та повідомлення до початку її проведення, про місце її проведення платника податку, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки, таких зокрема, як прийняття податкового повідомлення-рішення за приписами ст.ст. 78, 79, 86 ПК України з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеній у позові.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

За приписами п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити, зокрема, документальні позапланові невиїзні перевірки.

У відповідності до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється з підстав, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

А у відповідності до вимог п.78.4 ст. 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу згідно приписів п.78.5 ст. 78 ПК України.

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 ПК України Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об'єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що з наказом на перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення такої перевірки платник податків має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

У даному випадку, контролюючий орган мав би ознайомити позивача з проведенням перевірки до її початку, тобто до 05.01.2018р. (початок проведення перевірки за оспорюваним наказом).

Разом з тим, в судовому засіданні із пояснень учасників справи та копій наданих документів судом встановлено, що позивача було повідомлено про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за оспорюваним наказом уже після її проведення та складання акту від 19.01.2018р., лише 31.01.2018р., що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення оспорюваного наказу від 29.12.2017р. та відповідного направлення (а.с.47-49).

Також із акту перевірки від 19.01.2018р. встановлено, що перевірка була проведена за адресою: м. Кривий Ріг пр. Металургів, 16, проте, у ході судового розгляду справи контролюючим органом суду не було надано жодних доказів, які б свідчили про повідомлення позивача про зазначене місце проведення перевірки, що суперечить вимогам п.79.2 ст.79 ПК України за якою передбачено, що платник податків повинен бути письмово повідомлений про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Є безпідставним посилання представника відповідача на те, що вказана перевірка проведена за місцезнаходженням фахівця контролюючого органу, яка проводила таку перевірку (за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 16) та вказане не створює негативних наслідків для позивача та не порушує його права, оскільки нормами податкового законодавства, зокрема за ст. 75 ПК України не передбачено проведення позапланової невиїзної перевірки за місцезнаходженням фахівця чи працівника податкового органу, така перевірка повинна проводитися у приміщенні контролюючого органу, яким, у даному випадку, є ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яке розташоване у м. Дніпрі, вул. Сімферопольська, 17-А, а відповідно, проведення такої перевірки у іншому місці суперечить статті 75 ПК України та порушує права позивача визначені п.79.2 ст.79 ПК України з приводу обізнаності місця проведення такої перевірки.

Окрім того, судом встановлено, що позивач знаходиться на податковому обліку у ДПІ в Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджено відомостями з ЄДРПОУ станом на 01.06.2018р., проте представник відповідача не обґрунтував та не надав жодних доказів, які б надавали право посадовим особам контролюючого органу провести позапланову невиїзну перевірку позивача не за місцем знаходження ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а у м. Кривому Розі.

За викладених обставин та з урахуванням того, що контролюючим органом позивача не було ознайомлено із оспорюваним наказом до початку проведення позапланової невиїзної перевірки (до 05.01.2018р.) та не повідомлено і про місце проведення такої перевірки, яка відбулася у м. Кривому Розі, що позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із оспорюваним наказом до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, суд приходить до висновку, що посадові особи контролюючого органу не мали правових підстав для здійснення такої перевірки, а тому оспорюваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме: компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Як наслідок, акт такої перевірки, складений посадовою особою контролюючого органу 19.01.2018р. з викладеними у ньому висновками є доказом, який отриманий з порушенням закону, а, відповідно, вказаний акт не може мати юридичної значимості, тому суд приходить до висновку, що прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення, що є предметом даного спору, не може бути визнано судом правомірним.

Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду у його постановах від 29.03.2018р. у справах №804/6973/15, від 05.05.2018р. у справі №810/3188/17, від 14.03.2018р. у справі №808/1084/16, від 15.08.2018р. у справі №806/831/16, від 01.08.2018р. у справі №821/1667/16, Верховного Суду України від 27.01.2015р. у справі №21-425а14.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду згідно до вимог ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеної правової позиції слід зазначити, що оскільки висновки акту перевірки від 19.01.2018р. отримані контролюючим органом з порушенням вимог закону, наведені у вказаному акті висновки не підлягають дослідженню судом та надання їм правової оцінки, оскільки такі висновки не мають юридичної значимості, у тому числі не можуть бути підставою для прийняття будь-якого акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, представником відповідача у ході судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваного наказу та оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням обставин встановлених судом та доказів наданих позивачем, які представником відповідача не спростовані жодними доводами.

При цьому, слід зазначити, що з метою доведення відповідачем правомірності прийняття оспорюваних рішень, судом було надано відповідачеві відповідний час для зібрання доказів, зокрема, судом запропоновано сторонам забезпечити явку в судове засідання для допиту в якості свідка керівника ТОВ «Бумеранг кеп» ОСОБА_5, проте, відповідач зазначив, що забезпечити явку вказаної особи не може, що підтверджується змістом ухвали суду від 10.08.2018р. (а.с.143).

Також судом було зобов'язано представника відповідача неодноразово довести суду з посиланням на норми матеріального права, ті обставини, що позивач включив суми податкового кредиту з ПДВ до витрат у 2014р. по взаємовідносинах з ТОВ «Бумеранг кеп» та надати відповідні докази, проте впродовж всього судового засідання представники відповідача жодних норм матеріального права, які регулюють питання включення витрат не навели та жодних доказів того, що позивач включив витрати по взаємовідносинах позивача із його контрагентом у 2014р. суду не надали у порушення вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, слід зазначити, що не можуть бути покладені в основу даного судового рішення посилання представників відповідача на те, що позови платників податків про оскарження наказів на проведення перевірки можуть бути задоволені лише в разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, а в іншому разі у задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено згідно із позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №804/1113/16, оскільки вказана правова позиція стосується правовідносин сторін щодо проведення виїзної перевірки, яка передбачає допуск посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, тоді як предметом спору у даній справі є інший вид перевірки - позапланова невиїзна перевірка, де такий допуск не передбачений, а тому зазначена у вказаній постанові Верховного Суду правова позиція не може бути застосована у даних правовідносинах, оскільки у ній застосовані інші норми матеріального права, які врегульовують питання проведення виїзної перевірки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ №7422-п від 29.12.2017р. та оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2018р. прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та з порушенням норм податкового законодавства України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв'язку з чим вищенаведені акти індивідуальної дії (рішення) є не обґрунтованими та неправомірними.

Отже, відповідачем при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки були порушені права та інтереси позивача щодо дотримання порядку та способу проведення такої перевірки, що позбавило позивача права бути обізнаним про дату та місце проведення перевірки до її початку, а тому порушене відповідачем право позивача підлягає відновленню судом шляхом визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії, які є предметом даного спору.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3524 грн. 00 коп. понесені позивачем згідно платіжних доручень №1492, №1493 від 05.06.2018р.(а.с.3-4).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Тест» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу №7422-п від 29.12.2017р., податкового повідомлення-рішення № від 03.03.2018р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №7422-п від 29.12.2017р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Еко Тест».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 03.03.2018р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська,17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Тест» (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 29, кв.14, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3524 грн. 00 коп. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя С.О. Конєва