Справа № 1840/2673/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.М. Кунець
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 р. Справа № 1840/2673/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Ральченка І.М.,

суддів: Бершова Г.Є. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018, повний текст складено 10.08.18 по справі № 1840/2673/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП"

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Тексім Груп» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26 02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.07.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 01.02.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.02.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 у справі №818/1538/18 позовні вимоги ТОВ «Тексім Груп» щодо оскарження кожного з зазначених вище податкових повідомлень-рішень роз'єднано в окремі провадження, оскільки оскаржувані повідомлення-рішення було прийнято за наслідками складання окремих Актів про неподання митної декларації, які складені по кожній митній декларації окремо, та митні декларації були складені позивачем по різним товарам.

Предметом розгляду даної справи №1840/2673/18 є законність податкового повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 22.02.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 22.02.2018, яким до ТОВ «Тексім Груп» застосовано штраф у сумі 1020 грн.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Сумською митницею ДФС проведено перевірку дотримання митного законодавства ТОВ «Тексім Груп» з питань подання митних декларацій у визначені законодавством строки, що передбачені ч. 1 ст. 261 Митного кодексу України, за наслідками якої було складено Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки (у даній справі - Акт № 38 від 07.02.2018 року.

За висновками контролюючого органу, викладеними у вказаному акті перевірки, позивачем допущено порушення вимог ч.1 ст.261 Митного кодексу України, а саме: у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

При цьому, як зазначено в Акті № 38 від 07.02.2018 року, попередній документ - 40 ТН №UА805180/2017/016051 було подано 06.10.2017р. Дата до якої порзивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено - 20.11.2017р.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України передбачено відповідальність у вигляді нарахування контролюючим органом штрафних санкцій у разі якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

На підставі акта перевірки № 38 від 07.02.2018 р. Сумською митницею ДФС прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 22.02.2018 р., яким до ТОВ «Тексім Груп» застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020 грн.

Позивач не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів факт недотримання позивачем строків подачі митної декларації, неподання або факт несвоєчасного подання позивачем митної декларації.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що декларантом не було дотримано критерію щодо змісту додаткової митної декларації, оскільки в ній не зазначено жодних уточнених відомостей щодо товарів, які були задекларовані за ТН, а лише продубльовано відомості у порівнянні з ТН.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 Митного кодексу України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Вказане положення передбачає можливість подання декларації в двох формах - письмовій та електронній. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митна декларація ті інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Згідно з даними Акту, що став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, попереднім документом, поданим позивачем, є митна декларація в режимі ІМ40ТН.

Класифікатором типів декларації визначено «ІМ - тип декларації на ввезення, ТН - Тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо».

Таким чином, при поданні відповідної декларації до органу доходів і зборів виникає обов'язок у декларанта або уповноваженої ним особи, яка не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення і митної декларації у звичайному порядку, подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (стаття 260 МК України).

Так, згідно з ч.1 ст. 260 Митного кодексу України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Положеннями ч. 1 ст. 261 Митного кодексу України визначено, що у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем було подано тимчасову декларацію (попередній документ), якій присвоєно номер ІМ 40 ТН №UА805180/2017/016051 від 06.10.2017р. (а.с.11). Згідно Акту №38 від 07.02.2018р. про неподання митної декларації визначено, що дата до якої необхідно було подати МД - 20.11.2017р. (а.с.10). Позивач надав докази того, що 20.11.2017р. , тобто з дотриманням зазначеного строку, ним було подано додаткову декларацію (ДТ) (а.с.12) і митним органом дана декларація була прийнята з присвоєнням відповідного номеру UА805180/2017/018957 з відміткою митного органу про отримання 20.11.2017р.

Отже, ТОВ «Тексім Груп» доведено, що підприємство повністю виконало свої зобов'язання, а саме: декларант подав додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання відповідача на те, що в подальшому ТОВ «Тексім Груп» було відкликано додаткову декларацію і подано ще одну (оновлену) додаткову декларацію вже з порушенням строків, оскільки фактично при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення відповідач брав до уваги дані (згідно з Актом досліджувались і строки реєстрації та подачі) саме тієї додаткової декларації, яка була подана позивачем першою після реєстрації тимчасової декларації. Крім цього, відповідач не надав суду пояснень щодо відсутності у позивача права або заборони відкликати додаткову декларацію з подальшим поданням оновленої додаткової декларації з уточненими даними.

При цьому, слід зазначити, що відповідач не заперечує і не спростовує факт того, що додаткова митна декларація була подана позивачем у строк, зазначений в Акті, не заперечує і факт прийняття додаткової декларації. Відповідач акцентує увагу на тому, що направляючи до митного органу додаткову декларацію, декларант має зазначити будь-які уточнюючи відомості, натомість додаткові декларації подані, ТОВ «Тексім Груп», повністю дублювали інформацію, зазначену у тимчасових декларація.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказані норми чинного законодавства, які стали підставою для застосування штрафних санкцій і на які йдеться посилання в оскаржуваному повідомленні-рішенні визначають відповідальність у вигляді штрафу за таке порушення, як несвоєчасне подання податкової (митної) декларації. Отже, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач мав в межах розгляду даної справи довести факт недотримання позивачем строків подачі митної декларації, неподання або факт несвоєчасного подання позивачем митної декларації.

Слід також зазначити, що Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки також не містить будь-якої інформації стосовно факту неподання або несвоєчасного подання митної декларації позивачем (кількість днів затримки подання додаткової декларації понад строк визначених законодавством, тощо).

Судовим розглядом встановлено, що відповідач не заперечує факт того, що додаткова декларація дійсно була прийнята Сумською митницею і їй було присвоєно номер UА805180/2017/018957 з відміткою митного органу про отримання 20.11.2017р. Натомість, відповідач посилається, як вже було зазначено вище, лише на ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях не зазначаючи при цьому, яку саме норму чинного законодавства в даному випадку порушено позивачем.

Зазначені доводи відповідача колегія суддів не приймає, оскільки у разі виявлення неповноти відомостей або встановлення неналежних відомостей, викладених в додатковій декларації, у відповідача є інші заходи реагування (прийняття картки-відмови, складання протоколу про порушення митних правил за статтею 472 МК України, тощо).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та вважає його таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 по справі № 1840/2673/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов О.В. Присяжнюк