Справа № 1640/2815/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2815/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сиромятнікова В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Кобеляцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи: Голова ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Захарченко Денис Анатолійович, Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Кобеляцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи: Голова ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Захарченко Денис Анатолійович, Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 23.07.2018 № 704 о/с про звільнення заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників); зобов'язання ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області працевлаштувати ОСОБА_1 на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь - якому органі ( закладі, установі) поліції в порядку, передбаченому пунктом 9 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію"; зобов'язання Кобеляцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу; зобов'язання Кобеляцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість по виплаті грошового забезпечення за період з 12.05.2017 року по 23.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 816/310/17 його адміністративний позов було частково задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №687 о/с від 25 січня 2017 року в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції за пунктом "г" (через скорочення штатів) з 10 листопада 2015 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 11 листопада 2015 року; зобов'язано Кобеляцький районний відділ УМВС України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06 квітня 2016 року по 11 травня 2017 року в розмірі 60648 грн. Проте, відповідачами не було належним чином виконано рішення суду, не було його поновлено на роботі, не виплачувалась заробітна плата та 23.07.2018 року було незаконно звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників). Вважає, що його було звільнено з порушенням статті 49-2 Кодексу законів про працю України та пунктом 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

11.09.2018 року від представника Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що в жодних правовідносинах, в тому числі трудових, позивач з Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області з моменту його утворення не перебував, а тому не може процесуально бути відповідачем по справі.

11.09.2018 року від представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначав, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 816/310/17 виконана в повному обсязі. 22.05.2018 року позивача під підпис було попереджено про звільнення із займаної посади на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730. На підставі вказаного попередження наказом від 23.07.2018 року № 704 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції. Вважає вказаний наказ законним та обгрунтованим.

12.09.2018 року від голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Захарченка Д.А. надійшли пояснення, в яких він підтримав позицію, викладену у відзиві УМВС України в Полтавській області від 07.09.2018 року.

13.09.2018 року від представника МВС України надійшли пояснення, в яких він звертав увагу, що позивач у трудових відносинах з Міністерством внутрішніх справ не перебував, Міністерство ніяких управлінських рішень відносно відповідача не приймало та прав чи інтересів не порушувало.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1996; на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 25.01.2017 №687 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 (М-043471) звільнено з органів внутрішніх справі у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з посади заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 10.11.2015.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 816/310/17 адміністративний позов ОСОБА_1 було частково задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №687 о/с від 25 січня 2017 року в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції за пунктом "г" (через скорочення штатів) з 10 листопада 2015 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області з 11 листопада 2015 року; зобов'язано Кобеляцький районний відділ УМВС України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06 квітня 2016 року по 11 травня 2017 року в розмірі 60648 грн. /а.с. 13-24/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 року у справі № 816/310/17 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 816/310/17 залишено без змін.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 11.08.2017 №697 о/с відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 816/310/17 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 року у справі № 816/310/17 поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, з 11.11.2015 року, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.04.2016 року по 11.05.2017 року в розмірі 60 648 грн.; скасовано пункт наказу УМВС України в Полтавській області від 25.01.2017 № 687 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції /а.с. 33/.

22.05.2018 року ОСОБА_1 вручено попередження № 6430/3х від 11.05.2018 року про звільнення з посади заступника начальника Кобеляцького районного відділу УМВС - начальника кримінальної міліції на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 22.07.2018 року.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 23.07.2018 року № 704 о/с на підставі попередження ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 11.05.2018 року № 64/3х звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників) ОСОБА_1, заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, 23 липня 2018 року.

Не погодившись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ від 20.12.1990 р. (далі - Закон №565-ХІІ) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114).

За змістом пункту 64 "г" Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 р. №565-ХІІ втратив чинність7 листопада 2015 року, та набрав законної сили Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07 2015 р. №580-VIІI (далі - Закон №580-VIІI), який опубліковано 6 серпня 2015 року в газеті "Голос України".

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

На підставі пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

За приписами пункту 10 розділу XI Закону №580-VIII, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів; указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Виходячи з наведених приписів розділу XI Закону №580-VIII, звільнення працівників міліції за скороченням штатів відбувається за наступних підстав: відмова працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; відсутність можливості подальшого використання на службі.

Як слідує з п. 9 розділу XI Закону №580-VIII, за результатами розгляду рапорту (заяви), якою працівник міліції виявив бажання проходити службу в поліції, керівник може прийняти рішення про: призначення за згодою на запропоновану посаду чи про проходження конкурсу.

Очевидно, що проходження конкурсу відбувається у разі висновку керівника про прийняття особи до поліції, але наявності декількох бажаючих зайняти одну й ту саму посаду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу внутрішніх справ зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, а також дотриматись всіх прав та гарантій при звільненні такого працівника. Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Суд зазначає, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 816/310/17, яка набрала законної сили 18.07.2018 року, визначено, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням судових рішень у справах №816/2849/14 та №816/87/16 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді останньому не надано можливості реалізувати своє право на своєчасне подання рапорту про проходження служби в поліції.

Також суд зазначив, що перед прийняттям рішення про звільнення позивача зі служби відповідач зобов'язаний був вжити додаткових заходів, зокрема, направити повідомлення про необхідність, у разі бажання подальшого проходження служби в поліції, з'явитись за місцем проходження служби для написання рапорту про проходження служби в Національній поліції, та роз'яснити, що у зв'язку з повною ліквідацією УМВС України в Полтавській області та органів і підрозділів, які йому підпорядковані, автоматичний перевід до поліції не передбачено. Отже, відповідач повинен був з'ясувати у ОСОБА_1 наявність бажання подальшого проходження служби у поліції чи його відсутність.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 не реалізував своє право на своєчасне подання рапорту про проходження служби в поліції у зв'язку з несвоєчасним виконанням судових рішень у справах №816/2849/14 та №816/87/16, суд вважає, що відповідачі при вирішенні питання щодо прийняття позивача на службу до поліції повинні були керуватись пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII.

Згідно пункту 47 Положення №114 з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби.

Матеріали справи містять копії заяв ОСОБА_1 на адресу начальника ГУНП в Полтавській області Замахіна А.Л., голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Захарченка Д.А., згідно яких позивач просив вирішити питання щодо допущення до роботи./а.с.34-37/.

Згідно пояснень ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні, позивач має бажання продовжити службу в органах поліції.

Проте, відповідачами не з'ясовано можливість подальшого використання позивача на службі, зважаючи на те, що позивач не відмовлявся від проходження служби в органах поліції.

З приводу доводів відповідачів про відсутність можливості подальшого використання на службі позивача у зв'язку з ліквідацією УМВС України в Полтавській області та повним скороченням штатної чисельності працівників, суд зазначає наступне.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією та законом.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади.

Постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 р. "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС" передбачено ліквідацію УМВС України в Полтавській області та створення Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міліцію" міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Зміст наведених законів дає підстави для висновку, що основні завдання та функції держави, які покладались на міліцію та поліцію є тотожними, однорідними.

З аналізу положень Закону України "Про Національну поліцію" слідує висновок, що у зв'язку з його прийняттям проводилась реорганізація юридичних осіб публічного права.

Суд зазначає, що замість ліквідованого УМВС України в Полтавській області та його структурних підрозділів утворено Головне управління Національної поліції в Полтавській області з відповідними структурними підрозділами, на які законом покладені аналогічні функції, що полягають у забезпеченні охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа №21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа №21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Згідно наказу МВС № 1388 від 06.11.2015 року затверджено перелік змін у штатах МВС, яким серед інших скорочено 6096 посад УМВС України в Полтавській області.

Таким чином, дійсно, мало місце скорочення штатів у відповідачів.

Під час розгляду цієї адміністративної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", та зазначений у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 р. правовий висновок по справі № 21-52а15 про те, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Доказів, що позивачу пропонувались будь-які наявні посади, які відповідно до своєї кваліфікації міг обіймати позивач в органах Національної поліції, відповідачами не надано.

Суд також відхиляє доводи представника відповідачів про те, що позивач не може продовжувати службу в органах поліції за станом здоров'я, оскільки ці обставини при прийнятті спірного рішення відповідачами не досліджувались та не були покладені в основу рішень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин оскаржуваний наказ від 23.07.2018 № 704 о/с в частині звільнення заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників) є протиправним, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за потрібне в порядку ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції з 23.07.2018 р.

Щодо вимог про зобов'язання Кобеляцький районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.07.2018 р. по 13.11.2018 р. та грошове забезпечення за період з 12.05.2017 р. по 23.07.2018 р., суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 24 розділу II Положення № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 ( далі - Порядок №100).

Абзацом 3 п. 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто ті, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 р. IV Порядку № 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячна кількість робочих днів розраховується діленням на 2 сумарної кількості робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до наявної у справі довідки від 07.11.2018 року № 4/2396 посадовий оклад за посадою заступник начальника районного відділу - начальника кримінальної міліції було встановленоу розмірі 1100,00 грн. додатком 14 до наказу МВС України від 31.12.2007 року № 499.

Враховуючи, що позивача звільнено зі служби 23.07.2018 року, то період вимушеного прогулу позивача складає 79 днів, у зв'язку з чим підлягає нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.07.2018 р. по 13.11.2018 р. у розмірі 86900 грн. ( 79 днів *1100 грн. :20 робочих днів червня 2018 року).

Відповідно до частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Оскільки позивач з 12.05.2017 р. по 23.07.2018 р. перебував на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції та був звільнений 23.07.2018 року суд вважає за необхідне зобов'язати Кобеляцький районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 12.05.2017 р. по 23.07.2018 р.

З приводу позовних вимог про зобов'язання ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області працевлаштувати ОСОБА_1 на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь - якому органі ( закладі, установі) поліції в порядку, передбаченому пунктом 9 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", суд зазначає наступне.

Судом при розгляді даної справи встановлено, що поданням заяв від 09.10.2017 року, 2011.2017 року, 22.12.2017 року, 29.01.2018 року, які суд розцінює як рапорти, ОСОБА_1 висловив бажання проходження служби в поліції, за результатами розгляду вказаного рапорту керівник повинен був прийняти рішення у формі наказу про призначення позивача або, у разі сумнівів щодо його відповідності вимогам до поліцейських, - провести атестацію, або, у разі наявності підстав для проведення конкурсу-організувати проведення конкурсу. Такі дії та рішення, що передбачені пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" за результатами розгляду рапорту позивача, відповідачем не здійснені та не прийняті.

У зв'язку з чим суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кобеляцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи: Голова ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Захарченко Денис Анатолійович, Міністерство внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 23.07.2018 № 704 о/с в частині звільнення заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників).

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції з 23.07.2018 р.

Зобов'язати Кобеляцький районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.07.2018 р. по 13.11.2018 р. у розмірі 86900 грн.

Зобов'язати Кобеляцький районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 12.05.2017 р. по 23.07.2018 р.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.11.2018 року.

Суддя А.Б. Головко