Справа № 0870/5348/12
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 0870/5348/12

(суддя Батрак І.В. м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №0870/5348/12 за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя до приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" про стягнення витрат на виплату та доставку пільгової пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя 03 вересня 2018 року звернулось до суду з заявою про заміну у виконавчому листі Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2013 №0870/5348/12 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» на користь УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя 24 735,83 грн. витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сторони позивача (стягувача) Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на Правобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року замінено сторону виконавчого провадження ВП№39858844 з примусового виконання виконавчого листа №0870/5348/12, виданого 12.09.2013 Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з закритого акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Запоріжбіосинтез», на користь управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя 24 735,83 грн. витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вибулу сторону стягувача управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на його правонаступника Правобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Ухвала суду мотивована тим, що Правобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя є правонаступником позивача у цій справі на підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.2017 року, а отже заява підлягає задоволенню.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до суду апеляційної інстанції, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та залишити заяву про заміну сторони виконавчого провадження без розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не відповідає вимогам статті 167 КАС України, оскільки заявник не зазначає та не надає доказів наявності відкритого виконавчого провадження, а отже підлягає залишенню без розгляду. Крім того, зазначає про пропуск заявником строку звернення до суду передбаченого статтею 122 КАС України із такою заявою.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Правобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя є правонаступником позивача у цій справі на підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.2017 року (а.с.160-163).

Зазначений факт сторонами не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно того, що заявник не зазначає, не надає доказів та судом першої інстанції не встановлено наявності відкритого виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі №0870/5348/12, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно з ч. 1 ст. 264 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положеннями ч. 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону №1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов'язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред'явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі №2а/945/2010 (6-а/195/7/17) суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017 р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017р.). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з'явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004р. у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, тлумачити статтю 264 КАС України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо невстановлення судом першої інстанції факту наявності відкритого виконавчого провадження з виконання судового рішення №0870/5348/12.

При цьому, суд вважає помилковими доводи скаржника щодо пропуску заявником строку для звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, який встановлений ст.122 КАС України, оскільки із системного аналізу приписів статей 122 та 123 КАС України, вбачається, що вказані строки стосуються саме звернення до адміністративного суду із позовом та наслідків пропущення позивачами вказаних строків.

Спеціальних строків звернення до суду із заявами про заміну сторони виконавчого провадження законодавством не встановлено.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає уваги, що спеціальним законодавством встановлено строк для пред’явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" – залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі №0870/5348/12 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 29 листопада 2018 року.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко