Справа № 826/18/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/18/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, стягнення допомоги,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною відмову від 29.11.2017 №222/4/1771 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби; стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Представник апелянта та апелянт в судовому засіданні наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, з 02.07.2009 був звільнений у запас, з посади заступника начальника фінансово-економічної служби у званні капітана, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2016 №102 дск, відповідно до пункту «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 №2232-XII (за станом здоров`я).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №1486 захворювання та травма ОСОБА_1 пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідно до Довідки серії АВ №0198800 до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії від 29.08.2017 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності та зазначено, що захворювання, травма пов`язані з проходженням військової служби.

15.11.2017 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Листом Військової частини НОМЕР_3 від 29.11.2017 №222/4/1771 ОСОБА_1 повідомлено, що ним до заяви про призначення одноразової грошової допомоги не додано документи, а саме: документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з даною відповіддю та вважаючи її відмовою у виплаті допомоги, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 є передчасними, оскільки на час звернення до суду з даним позовом відсутня відмова уповноваженого органу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відтак, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку (травми), що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Відповідно до пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога, у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України,- копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 4.13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №530, порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 4.7 цього розділу, у Військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах визначається наказом командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.11.2017 №180 затверджена Інструкція про Порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у Військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих військових частинах

Пунктами 2.2, 2.3 цієї Інструкції передбачено, що попередню перевірку документів для призначення одноразової грошової допомоги, що надійшли до Військової частини НОМЕР_1 , на предмет їх комплектності здійснює фінансово-економічний орган Військової частини НОМЕР_1 , який у разі неналежного оформлення, відсутності передбачених відповідними постановами Кабінету Міністрів України документів інформує про це заявника за встановленим порядком.

Після попередньої перевірки документів та у разі їх комплектності та належного оформлення начальник фінансово-економічного органу Військової частини НОМЕР_4 подає їх на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або частково втрати працездатності без встановлення інвалідності, яка приймає рішення відповідно до повноважень, зазначених у розділі 3 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції за результатами розгляду документів Комісія встановлює наявність або відсутність визначених відповідними нормативно правовими актами підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та ухвалює висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги або про відсутність підстав для її призначення та виплати.

В межах даної справи, судом з`ясовано, що отримавши подані ОСОБА_1 документи відповідачем встановлено, що у розділі 8 Свідоцтва про хворобу від 10.05.2016 №1486 встановлено, що зі слів позивача, в 2011 та в 2013 роках, в побутових умовах він отримував повторні закриті черепно-мозкові травми (медична документація з цього приводу не надана). З цього часу почали турбувати напади головного болю, головокружіння при психоемоційних навантаженнях на тлі підвищення артеріального тиску до 140-150/90 мм рт. ст. З приводу нейроциркуляторної дистонії лікувався амбулаторно під наглядом лікаря за місцем служби. З жовтня 2012 року після перенесеної лакунарної ангіни та неодноразових ГРВІ, з`явились епізоди серцебиття та перебої в роботі серця, задишка при фізичному навантаженні, посилився головний біль та головокружіння, став стійко підвищуватися артеріальний тиск до 150/90 мм рт. ст.

При цьому, у розділі 12 Свідоцтва про хворобу від 10.05.2016 № 1486 зазначено, що наслідки закритих черепно-мозкових травм (2011, 2013 роки) у вигляді після травматичного конвекситального арахноїдиту та після травматичної енцефалопатії І стадії з окремими органічними мікроознаками, астеновегетативним та цефалгічним синдромами. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Таким чином, із наведеного вбачалося, що причиною виникнення у позивача зазначених розладів здоров`я є, зокрема, отримання ним неодноразових закритих черепно-мозкових травм у 2011, 2013 роках.

Відповідно до абзацу другого підпункту «д» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, постанова Bійськово-лікарської комісії у формулюванні Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби приймається при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Враховуючи, що при медичному огляді позивача ним до Bійськово-лікарської комісії не надано документів про обставини отримання травм у 2011, 2013 роках, причинний зв`язок травми, відповідно, прийнято у формулюванні, передбаченому підпунктом «д» пункту 21.5 зазначеного вище Положення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Відповідно до п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу, зокрема, документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що враховуючи факт недолучення ОСОБА_1 до заяви наведеного документу, на виконання вимог чинного законодавства, Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 29.11.2017 за №222/4/1771 правомірно повідомлено позивача про те, що прийняття відповідного рішення головним розпорядником коштів стане можливим після надання відповідних документів.

А отже, дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, та вчинені з метою недопущення безпідставної виплати одноразової грошової допомоги.

В частині вимог про визнання протиправною відмову від 29.11.2017 №222/4/1771 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, така вимога є необґрунтованою з викладених вище підстав, позаяк Військовою частиною НОМЕР_1 лише запропоновано позивачу надати, передбачені пунктом 11 Порядку документи й повідомлено, що питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності стане можливим після надання відповідних документів.

Згідно з п. 13 Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що Військова частина НОМЕР_1 жодного рішення про відмову у призначені одноразової грошової допомоги не приймала.

Тобто, чинним законодавством чітко встановлено порядок та суб`єктний склад прийняття рішення про виплату гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 №21-446а14, від 21.04.2015 № 21-135а15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, вимоги апелянта про задоволення позову є необґрунтованими та передчасними, а відтак правомірно залишені без задоволення судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для призначення та виплати зазначеної вище допомоги, оскільки вказані посилання є передчасними та не спростовують правомірність мотивів суду першої інстанції, який прийняв рішення із повним з`ясуванням обставин справи та дотримуючись норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2018 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 26.11.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук