Справа № 812/1777/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2018 року справа №812/1777/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 р. (рішення складено та підписано у повному обсязі 23 серпня 2018 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/1777/18 (головуючий І інстанції суддя С.В. Борзаниця) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 25.06.2018 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження позивачем строкової служби, що став особою з інвалідністю та зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії позивача та здійснити виплату пенсії позивачу з 01.10.2017 в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня відповідного року (а.с. 3-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 812/1777/18 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 51-54).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 59-64).

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що військовозобов`язані, призвані на військові збори, належать до військовослужбовців в розумінні ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилається на постанову Верховного Суду від 01.03.2016 року у справі № 398/5910/14-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач та відповідач у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується протоколами № 585 від 23.07.2013 та розпорядженням від 18.02.2014 № 192624 про призначення пенсії (а.с. 30, 32 зв.).

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.01.2014 та є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 12.01.2014 та довідками МСЕК серії 10ААВ № 403952 від 30.12.2013 (а.с. 9, 11, 19, 20).

Згідно з експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії від 09.11.2013 № 30519/118-11 захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 18).

Відповідно до архівної довідки від 17.02.2005 № 5980, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України, згідно з архівними документами військової частини № 34102 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 26.10.1987 по 22.01.1988 (а.с. 17, 31 зв.).

Згідно з розрахунком стажу позивача останній проходив дійсну військову службу в період з 11.05.1976 по 24.05.1978 (а.с. 30 зв.).

Військовим квитком серії НОМЕР_3 підтверджується, що позивач приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та з 26.10.1987 по 22.01.1988 року проходив учбові збори (а.с. 14-16).

Довідкою Міністерства оборони України Сєвєродонецького міського військового комісаріату № 154 від 22.05.2009 підтверджується призвання позивача 26.10.1987 року на навчальні збори (а.с. 21).

26 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 39 Закону України Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п. 9-1 Постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210, п.п. 2-3 Постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 (а.с. 12).

Листом від 06.04.2018 року 159/М-4 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вказує, що позивач, як військовозобов`язаний, з 26.10.1987 року по 26.10.1987 року призваний на військові збори та безпосередньо виконував службові завдання ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки позивач проходив строкову військову службу в період з 11.05.1976 року по 24.05.1978 року, а участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбувалась не під час проходження останньої, то на проведення перерахунку пенсії згідно постанови КМУ від 15.11.2017 № 851- підстави відсутні (а.с. 13).

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу в перерахунку пенсії згідно ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правомірним, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі за текстом - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: Чорнобильської катастрофи; інших ядерних аварій та випробувань; військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Статтею 59 Закону № 796-XII в редакції Закону України від 05 жовтня 2006 року № 231-V передбачалось, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Тобто, до внесення змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII частина третя статті 59 Закону регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" статтю 59 Закону викладено в такій редакції: "Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Таким чином, виходячи із системного аналізу Закону № 796-XII, вбачається, що законодавець, внесенням змін до частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, розширив перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аварій та випробувань та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Так, частиною другою статті 59 Закону № 796-XII врегульовано порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та набули інвалідність, відповідно до якої цим особам, за їх бажанням, пенсії можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

За замістом статті 10 Закону № 796-XII до осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС належать не тільки військовослужбовці; враховуючи, що стаття 59 Закону № 796-XII регулює порядок призначення пенсій саме військовослужбовцям, логічним є висновок про те, що частина третя статті 59 Закону № 796-XII визначає порядок призначення пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.

Таким чином, для отримання пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII пенсіонер має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула статусу особи з інвалідністю внаслідок вищевказаної участі.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив дійсну строкову службу з 11.05.1976 року по 24.05.1978 року. У період з 26.10.1987 року по 22.01.1988 року позивач був призваний на військові збори, виконував обов`язки у військовій частині НОМЕР_4 .

Враховуючи, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС під час спеціальних зборів, які відбувалися поза межами проходження ним дійсної строкової служби, позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи, оскільки не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок.

Доводи позивача не спростовують того факту, що він приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС поза межами проходження ним дійсної строкової служби.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду України від 01 березня 2016 року у справі № 21-1887а15 є безпідставними, оскільки вони не стосуються предмету даної справи.

Щодо посилання на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/1341/18, то відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 статі 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем під час розгляду справи не доведено, що відмова відповідача від 06.04.2018 в перерахунку пенсії згідно ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 р. у справі № 812/1777/18 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко