Справа № 148/284/17
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/284/17
Провадження №2-а/148/4/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського Василя Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського Василя Григоровича (далі - Інспектора) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, постановою від 06.02.2016 за № 04/14, винесеною інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г., на підставі протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності від 31.01.2017 за №006530, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за правопорушення, передбачене ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Зокрема, у постанові зазначено, що ОСОБА_1, у вересні-жовтні 2016 року здійснив незаконну порубку дерев породи «верба» в кількості 23 штук різних діаметрів в прибережно-захисній смузі біля ставків, які знаходяться на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на землях водного фонду за межами населеного пункту.

Позивач вважає дії відповідача незаконними щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є незаконними, оскільки на думку позивача у вересні-жовтні 2016 року, він не порізав, а окультурив старі, гнилі та поламані дерева, які поламав вітер під часі буревію, так як вони загрожували життю та здоров'ю громадян та проїжджому транспорту.

Крім того, він орендує ставок на березі якого знаходилися ці дерева та в свій час відповідач їх особисто насаджував.

Жодних умисних дій спрямованих на знищення дерев, як зазначено у протоколі, відповідач не вчиняв, про що, повідомляв інспектора, до уваги не взяв.

Також, постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм КУпАП, оскільки винесена 06.02.2016, хоча протокол складений 31.01.2017.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить визнати незаконними дії Інспектора в частині винесення постанови від 06.02.2016 за № 04/14, а саму постанову протиправною, скасувавши її та закривши провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, пояснив, що дерев не рубав, а лише прибрав поламані та гнилі дерева, які заважали транспорту та людям. У жодному документі не зазначено, що він здійснював порубку дерев. Крім того, протокол складено 31.01.2017, а у постанові зазначена дата 06.02.2016, що є порушенням норм КУпАП.

Представник позивача зазначив, що 10.10.2016 надійшло повідомлення про факт вчинення правопорушення, 13.10.2016 встановлено порушення та було відомо, що його вчинив ОСОБА_1, однак протокол про адміністративне правопорушення складено лише 31.01.2017, а тому строки притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 38 КУпАП, пропущено, а тому провадження слід закрити у відповідності до ст. 247 КУпАП.

Відповідач у судове засідання не з'явився, одна в ході розгляду справи надав пояснення та зазначив, що в даті постанови допущено технічну описку, 13.10.2016 здійснено порубку близько 30 дерев без відповідного дозволу, протокол складено на підставі висновків працівників поліції, інших доказів не здобуто. Під час виїзду встановлено факт порізки сухостою та живих дерев. Крім того, на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову аналогічного змісту.

Свідок ОСОБА_3, який є сільським головою с. Михайлівка, повідомив, що від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що він бачив як ОСОБА_1 біля ставка ріже дерева, через деякий час він приїхав на вказане місце, однак позивача не застав, але вияв зрізані дерева, у зв'язку з чим, 06.10.2016 звернувся з листом в екоінспекцію. Крім того, щодо даних обставин складався комісійний акт, фактично порізка відбулася 04.10.2016.

Допитаний у якості свідка дільничний інспектор поліції ОСОБА_5, зазначив, що у 2016 році з екоінспекції надійшли матеріали за якими він здійснював перевірку, в ході якої ОСОБА_6 повідомив, що порізав дерева біля ставка, які впали внаслідок вітру.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_1 орендує ставок та здійснює насадження дерев, їх порубку не вчиняв, лише забезпечив прибирання старих дерев, які були повалені внаслідок буревію.

Свідок ОСОБА_8, яка є дружиною позивача, вказала, що у весні 2016 року відбувся буревій та поламав дерева на березі ставка та її чоловік прибрав вказані дерева з проїжджої частини, аналогічні пояснення суду надали свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 31.01.2017 Інспектором щодо позивача складено протокол № 006530, за ст. 65 КУпАП, у якому вказано, що ОСОБА_6 у вересні - жовтні 2016 року здійснив незаконну порубку у прибережній захисній смузі ставків, які знаходяться за межами с. Михайлівка, на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 8 - 9).

Постановою Інспектора № 04/14, датованою 06.02.2016, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів (170 грн.) (а.с. 10 - 11).

Згідно листа № 257 від 06.10.2016, Михайлівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, звернулася, до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, щодо вжиття заходів по відношенню до ОСОБА_1, який здійснив самовільну порубку дерев біля орендованих ним водних об'єктів (а.с. 22).

Відповідно до перелікової відомості від 13.10.2016, на землях водного фонду Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами с. Михайлівка, виявлено порубку дерев породи «верба» у кількості 23 шт. (а.с. 23).

У відповідності інформації Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за № 268 від 13.10.2018, з приводу надання дозволу на видалення зелених насаджень ніхто не звертався та такі дозволи сільською радою не видавалися (а.с. 24).

Також, за результатами розгляду звернення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Тульчинським ВП НВП ГУНП у Вінницькій області складено висновок, згідно якого ОСОБА_1 у зв'язку з природними явищами здійснив порізку старих та поламаних дерев, які знаходилися біля орендованих ним водних об'єктів на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 26)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 65 КУпАП, встановлено відповідальність за незаконну порубку і пошкодження дерев і чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення.

Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вивчивши матеріали справи та надавши оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд встановив наступне, згідно пояснень сільського голови с. Михайлівка, Тульчинський район Вінницька область, 04.10.2016 відбулися події описані у протоколі про адміністративне правопорушення, постанові та позовній заяві, щодо порубки ОСОБА_6 дерев у прибережній захисній смузі ставків, які знаходяться за межами с. Михайлівка, на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, 06.10.2016 сільська рада звернулася до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, з повідомлення про зазначену подію, у зв'язку з чим, у подальшому 31.01.2017 щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 65 КУпАП, а 06.02.2017 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП, передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 38 КУпАП, передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки дії пов'язані з порубкою ОСОБА_1 дерев у прибережній захисній смузі ставків, які знаходяться за межами с. Михайлівка, на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, вчинено 04.10.2016, строк протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення сплив 04.12.2016.

Оскільки, оскаржувана постанова Інспектора винесена 06.02.2017, тобто після спливу строку встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП, суд вважає, що Інспектор дійшов помилкового висновку про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП, слід закрити.

Разом з тим, в іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки в ході розгляду справи не встановлено обставин, які вказували б на протиправність чи незаконність дій Інспектора в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення чи винесення постанови № 04/14 від 06.02.2016, а також суду не було надано доказів на підтвердження зазначених обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9, 38, 65, 245, 247, 251, 258, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 18, 73-77, 90, 205, 241-246, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Cкасувати постанову за № 04/14 від 06.02.2016, винесену інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського В.Г. щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2018.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха