Справа № 821/431/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/431/18

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, прийняте в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Херсоні, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укрбезпеки про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування розрахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії старших державних інспекторів ВДК та нагляду за безпекою на наземному та водному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Каніним С.В. та ОСОБА_3 щодо проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепом-бортовим-Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1, складання довідки №0016406 від 03.02.2018 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000751 від 03.02.2018 року, акту №040565 від 03.02.2018 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та розрахунку №62/18 від 03.02.2018 року плати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає АДРЕСА_1 за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільного транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепом-бортовим-Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1;

- скасувати розрахунок №62/18 від 03.02.2018 року плати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає АДРЕСА_1 за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільного транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепом-бортовим-Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 лютого 2018 року в період з 20 год. 25 в. по 20 год. 56 хв. посадовими особами відповідача проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу - бортового - Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4. За наслідками здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами відповідача складено довідку №0016406 від 03 лютого 2018 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000751 від 03 лютого 2018 року, розрахунок плати за проїзд №62/18 від 03 лютого 2018 року та акт №040565 від 03 лютого 2018 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Позивач зазначає, що в серпні 2017 року вона передала її онуку ОСОБА_4 транспортний засіб марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом - бортовим - Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1 для здійснення ним підприємницької діяльності, а саме: надання послуг з перевезення вантажів. При проведенні перевірки саме ОСОБА_4 керував транспортним засобом та здійснював перевезення насіння соняшнику з села Сонячне Херсонської області до села Шевченкове Миколаївської області. Втім, посадові особи склали всі документи за результатами проведеного габаритно-вагового контролю на ім'я ОСОБА_1, а не на ім'я ОСОБА_4, який і допустив відповідні порушення. При цьому відповідно до товарно-транспортної накладної маса транспортного засобу складала 37,670 тон, що відповідно до п.5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (затверджені постановою КМ України "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" №30 від 18 січня 2001 року, далі - Правила №30) є підставою для здійснення руху без отримання дозволу. При здійсненні габаритно-вагового контролю встановлено перевищення навантаження на другу вісь транспортного засобу на 600 кг або на 550 кг. З посиланням на норми Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил дорожнього руху (затверджені постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року), Правил №30, Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджений постановою КМ України від 27 червня 2007 р № 879, далі - Порядок №879) обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання дій протиправними; визнання протиправним та скасування розрахунку № 62/18 від 03.02.2018 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року позов задоволено частково. Скасовано розрахунок № 62/18 від 03.02.2018 року плати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає АДРЕСА_1 за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 12,00 євро. В інший частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління (місце знаходження 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий 30.08.2000 року Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області) судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління (місце знаходження 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий 30.08.2000 року Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області) витрати на правничу допомогу в сумі 2 325,00 грн. (дві тисячі триста двадцять п'ять грн.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, щодо визнання протиправними дій та ухвалити нове рішення в частині визнання дій протиправними, ухваливши рішення про визнання протиправними дій. Доводами апеляційної скарги зазначено, що дії старших державних інспекторів ВДК та нагляду за безпекою на наземному та водному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Каніним С.В. та ОСОБА_3 при здійсненні габаритно - вагового контролю, за допомогою вагів автомобільних тензометричних повісного зважання САВПВ-20 заводський номер 0001, виробник ПП ОСОБА_5, транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу - бортового - Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, є протиправними. Крім того, апелянт вважає що данні вагового контролю, які засвідчені у квитанції № 65005 від 03.02.2018 року, не можуть бути використані як доказ перенавантаження транспортного засобу або перевантаження на висі транспортного засобу у зв'язку з тим, що ваги автомобільні тензометричні повісного зважання САВПВ-20 заводський номер 0001, виробник ПП ОСОБА_5 не проходили оцінки відповідності і не внесені до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, а тому не можуть застосовуватись для здійснення вагового контролю транспортних засобів,.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2018 року державними інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Каніним С.В. та ОСОБА_3 на автомобільній дорозі М14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км" було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів транспортним засобом марки МАЗ моделі 5337, реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепом - бортовим - Е марки СЗАП, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебував під керуванням ОСОБА_4 Власником даного транспортного засобу є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 29.06.2013 р. та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САР 461062 від 22.01.2014 р.

За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №040578 від 29.01.2018 р., яким зафіксовано наступні порушення: водій здійснював перевезення вантажу (насіння соняшникове) з Херсонської області до м. Миколаєва з порушенням вагових обмежень на одиничну вісь, чим порушив п. 22.5 ПДР; виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, а саме відсутній документ про внесення плати за проїзд.

У ході проведення перевірки було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337, реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу - бортового - Е марки СЗАП, реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами якого встановлено навантаження на осі транспортного засобу 6,500 т, 11,600 т, 9,800 т, 10 600 т, повна маса транспортного засобу 38,500 т., про що складено довідку № 0016406 від 03.02.2018 р.

На підставі вказаної довідки старшим державним інспектором ВДК Каніним С.В. складено акт № 0000751 від 03.02.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого фактична маса транспортного засобу, що перевіряється, становить 38,500 т., нормативно допустима 40,000 т.; фактичні осьові навантаження 6,500 т., 11,600 т., 9,800 т, 10,600 т при нормативно допустимому навантаженні 11 т. на кожну вісь.

До акту № 0000751 від 03.02.2018 р. складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 62/18 від 03.02.2018 р. на суму 12,00 євро за перевищення фактичними ваговими параметрами навантаження на одиничну вісь транспортного засобу нормативних параметрів на 0,600 т., що складає 5,45% від параметрів нормативу, платником визначено ОСОБА_1

Не погоджуючись з оскаржуваним розрахунком та з діями відповідача при складанні матеріалів за результатами проведеної перевірки, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування розрахунку № 62/18 від 03.02.2018 року плати ОСОБА_1 за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 1 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт»: рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб'єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об'єкти, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Частина 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух»: з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР): за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпункт 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879): вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпункт 4 пункту 2 Порядку №879: габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Пункт 17 Порядку №879: у разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

Пункт 18 Порядку №879: за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Пункт 19 Порядку №879: під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Відповідно пункту 20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Відповідно до пункту 22 Порядку №879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення (частина 1 статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

З аналізу викладених положень Порядку №879 слідує, що транспортний засіб, у якого виявлено перевищення габаритно-вагових параметрів, затримується та може продовжувати рух тільки після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд.

Пункт 30 Порядку №879: плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пункт 31-1 Порядку №879: якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пункти 5, 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 (далі - Порядок №422): у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ МВС про такі порушення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Укртрансбезпека в особі Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки та його посадові особи уповноважені відповідно до вищенаведених Положення та Порядку № 879, здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, нараховувати плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких, перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій посадових осіб Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепом-бортовим-Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1, складання довідки №0016406 від 03.02.2018 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000751 від 03.02.2018 року, акту №040565 від 03.02.2018 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та розрахунку №62/18 від 03.02.2018 року плати ОСОБА_1 за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільного транспортного засобу марки МАЗ моделі 5337 реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепом-бортовим-Е марки СЗАП реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Однак, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що данні вагового контролю, які засвідчені у квитанції № 65005 від 03.02.2018 року, не можуть бути використані як доказ перенавантаження транспортного засобу або перевантаження на висі транспортного засобу у зв'язку з тим, що ваги автомобільні тензометричні повісного зважання САВПВ-20 заводський номер 0001, виробник ПП ОСОБА_5 не проходили оцінки відповідності і не внесені до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, а тому не можуть застосовуватись для здійснення вагового контролю транспортних засобів, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Згідно з пунктом 24 Порядку №879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій інспекторів ВДК та нагляду за безпекою на наземному та водному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо здійснення габаритно-вагового контролю за допомогою вагів з тих підстав, що вони не внесені до реєстру, затверджених типів засобів вимірювальної техніки, а тому не можуть застосовуватись для здійснення вагового контролю транспортних засобів та бути підставою для нарахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що ваги автомобільні тензометричні повісного зважування САВПВ-20 не мають свідоцтва про державну метрологічну атестацію спростовуються даними технічного паспорта, в якому наявна відмітка про проходження такої атестації, а також Законом № 1314-VII, відповідно до якого здійснення державної метрологічної атестації не передбачено.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 абз.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до сфери законодавчо регульованої метрології належать такі види діяльності: контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів, у тому числі первинна повірка та затвердження типу засобів вимірювальної техніки, проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб'єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Призначені органи з оцінки відповідності повідомляють науковому метрологічному центру, уповноваженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності, на ведення реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, про видані ними сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено. Порядок ведення реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки встановлюється нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Технічними регламентами можуть встановлюватися вимоги щодо надання призначеними органами з оцінки відповідності іншої інформації, пов'язаної з виконанням ними процедур оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Оцінка відповідності засобів вимірювальної техніки, які не застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, проводиться на добровільних засадах.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Не підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що застосовуються: органами з оцінки відповідності (у тому числі випробувальними та калібрувальними лабораторіями), акредитованими національним органом України з акредитації чи національними органами з акредитації інших держав, для провадження діяльності, стосовно якої їх було акредитовано; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та калібрувальними лабораторіями, які проводять калібрування засобів вимірювальної техніки відповідно до частини другої статті 27 цього Закону, стосовно засобів вимірювальної техніки, що використовуються ними при калібруванні. Стосовно законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, може також проводитися позачергова, експертна та інспекційна повірка.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Суб'єкти господарювання зобов'язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб'єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться: науковими метрологічними центрами, які мають міжнародно визнані калібрувальні та вимірювальні можливості за відповідними видами та підвидами вимірювань, та/або із застосуванням національних еталонів; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів.

Порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, а також норми часу, необхідного для проведення повірки таких засобів, встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Повірка засобів вимірювальної техніки, які не застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології та перебувають в експлуатації, проводиться на добровільних засадах.

Таким чином, для здійснення вагового контролю транспортних засобів, зважувальні прилади (ваги) повинні пройти процедуру оцінки відповідності, за результатами якої вони мають бути внесені до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що ваги автомобільні тензометричні повісного зважування САВПВ-20 відповідають даним технічного паспорта, пройшли атестацію, а також те, що Законом № 1314-VII здійснення державної метрологічної атестації не передбачено, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ваги автомобільні тензометричні повісного зважування САВПВ-20 зав. №0001 виробник ПП ОСОБА_5 не проходили оцінки відповідності і не внесенні до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, а тому не можуть застосовуватись для здійснення вагового контролю транспортних засобів, що підтверджується листомДержавного підприємства «Всеукрїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт» (а.с. 75).

Колегія суддів звертає увагу, що наслідком перевірки є розрахунок, який скасовано судом першої інстанції і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, щодо правомірності проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, нараховування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких, перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, однак вважає, що судом першої інстанції надана неправильна оцінка, щодо включення вагів автомобільних тензометричних повісного зважування САВПВ-20 зав. №0001 виробник ПП ОСОБА_5 до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, що призвело до порушення норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року в мотивувальній частині підлягає зміні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року змінити у мотивувальній частині.

В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов