Справа № 826/14072/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправною Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича щодо не здійснення особистого прийому у дні, визначені графіком прийому громадян;

- зобов`язати Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича провести особистий прийом з позивачем у зручний для обох сторін час та день.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича щодо не здійснення особистого прийому ОСОБА_4 26 вересня 2017 року.

Зобов`язано Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича провести особистий прийом ОСОБА_4 у зручний для обох сторін час та день.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що відповідач не зміг взяти участь у вказаному прийому у зв'язку з тим, що відповідно до своїх функціональних обов'язків був задіяний у президентських заходах міжнародного характеру. Однак, в подальшому відповідачем був проведений особистий прийом позивача.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року - без змін.

Крім того, додатковою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України на користь позивача витрати пов'язані із розглядом справи, у розмірі 1 203 (однієї тисячі двісті трьох) гривень 72 копійок.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з тих підстав, що судове рішення підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні.

Крім того, постановою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року скасовано додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року, у зв'язку із скасуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, як її невід'ємної частини.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, позивач звернувся до Міністра закордонних справ України із заявою від 22 серпня 2017 року, в якій просив:

- звернутися до консульства України з метою повідомлення МЗС про вжиті заходи щодо питань, які порушувались у зверненнях позивача до консульства у період 2015 року;

- звернутися особисто до Міністра закордонних справ та Міністра внутрішніх справ Португальської сторони та проінформувати їх про негативне ставлення до нього у період з 2000 року по 2015 рік;

- забезпечити особистий прийом, який відбудеться 26 вересня 2017 року.

26 вересня 2017 року позивач намагався потрапити на особистий прийом до Міністра закордонних справ України Клімкіна П.А., однак особистої зустрічі з відповідачем не відбулося.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та вказав, що оскільки Міністром закордонних справ України Клімкіним П.А. не забезпечено особистий прийом позивача 26 вересня 2017 року, а тому є підстави для визнання протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України Клімкіна П.А. щодо не здійснення особистого прийому позивача 26 вересня 2017 року та про зобов`язання Міністра закордонних справ України Клімкіна П.А. провести особистий прийом у зручний для обох сторін час та день.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України "Про звернення громадян".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону № 393/96-ВР керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

На виконання положень статті 22 Закону України "Про звернення громадян" та Указу Президента України від 07.02.2008 № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", а також з метою забезпечення вимог законодавства щодо особистого прийому громадян керівництвом Міністерства закордонних справ України, наказом Міністерства закордонних справ України від 29.11.2010 № 289 затверджено Порядок організації та проведення особистого прийому громадян керівництвом Міністерства закордонних справ України (надалі - Порядок № 289).

Пунктом 2 наказу Міністерства закордонних справ України від 29.11.2010 № 289 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що керівництво Міністерства закордонних справ України - Міністр, перший заступник та заступники Міністра - здійснюють прийом громадян двічі на місяць: у перший і останній вівторок з 16.00 до 18.00 години за окремим графіком, що затверджується Міністром закордонних справ України щокварталу.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 289, особистий прийом громадян в МЗС здійснюється Міністром, першим заступником та заступниками Міністра за попереднім записом відповідно до затвердженого графіка прийому громадян з питань, що належать до компетенції МЗС.

Графік прийому громадян затверджується Міністром закордонних справ України щокварталу і розміщується в приміщеннях МЗС у доступному для вільного огляду місці та на офіційній веб-сторінці МЗС (пункт 3 Порядку №289).

Посадова особа зобов'язана забезпечити прийом усіх громадян відповідно до попереднього запису з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку МЗС та часу, визначеного графіком прийому громадян (пункт 16 Порядку № 289).

Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що Міністр закордонних прав України, його перший заступник та заступники зобов'язані здійснювати особистий прийом громадян відповідно до попереднього запису, з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку Міністерства закордонних справ України та часу, визначеного графіком прийому громадян.

Наразі представник відповідача не заперечував, що Міністр закордонних справ України Клімкін П.А. не забезпечив здійснення 26 вересня 2017 року особистого прийому позивача, однак вказував, що Міністр Клімкін П.А. не зміг взяти участь у прийомі громадян 26 вересня 2017 року у зв'язку з тим, що відповідно до своїх функціональних обов'язків, був задіяний у президентських заходах міжнародного характеру.

Про зазначене вище було повідомлено позивача. Повноваження зі здійснення прийому громадян тимчасово делеговані посадовим особам Управління генерального секретаріату та Департаменту консульської служби МЗС, які і провели зустріч з позивачем 26 вересня 2017 року та листом від 9 жовтня 2017 року за № 71/ВКЗ/19-091-71142 заступником Директора Департаменту - начальником Управління консульської діяльності Департаменту консульської служби надана відповідь по суті поставлених у зверненні питаннях.

Разом з тим, відповідно до Порядку організації та проведення особистого прийому громадян керівництвом Міністерства закордонних справ України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) керівники Управління генерального секретаріату та Департаменту консульської служби не уповноважені здійснювати особистий прийом громадян.

Зазначені обставини були предметом дослідження при розгляді інших адміністративних справ за позовоми ОСОБА_4 до Міністра закордонних справ України Клімкіна П.А. щодо не забезпечення особистого прийому (справи № 826/2266/16, 826/17920/16, 826/4703/17).

Судовими рішеннями у вказаних справах встановлено, що керівники Управління генерального секретаріату та Департаменту консульської служби не уповноважені здійснювати особистий прийом громадян.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про неможливість Міністра Клімкіна П.А. здійснити особистий прийом у зв'язку з тим, що відповідно до своїх функціональних обов'язків, був задіяний у президентських заходах міжнародного характеру, з огляду на відсутність доказів на підтвердження вказаних обставин.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності порушеного права позивача на особистий прийом Міністром закордонних справ України Клімкіним П.А.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про зобов'язати вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних із прибуттям до суду колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Відповідно до ч.1 ст.135 КАС України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

До зазначених вище витрат відносяться: витрати на переїзд до іншого населеного пункту сторін та їх представників, витрати на наймання житла для сторін та їх представників у разі переїзду до іншого населеного пункту, добові у разі переїзду до іншого населеного пункту, втрачений заробіток та збитки за відрив від звичайних занять сторін та їх представників.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

02 травня 2018 року позивачем на адресу Київського апеляційного адміністративного суду подано заяву про повернення витрат пов'язаних із розглядом справи та додано докази витрат понесених у зв'язку із переїздом, витрат наймання житла.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати пов'язані з розглядом справи, а саме витрати у зв'язку із переїздом та проживанням. Розмір витрат підтверджують наступні докази: посадочний документ від 22.04.2018 на 25.04.2018 №43, вартістю - 343, 37 грн.; чек від 25.04.2018 №00007690 на проживання в кімнатах відпочинку, вартістю - 260, 00 грн. та акт здачі - прийому виконання послуг від 26.04.2018 №7690; квитанції «Контрактова плаща» від 25.04.2018, вартістю - 10 грн.; посадочний документ від 22.04.2018 на 26.04.2018№2301, вартістю - 297,99 грн.; рахунок №029226 від 26.04.2018 на проживання Готель «Жовтневий», вартістю - 292,42 грн. та два чеки від 26.04.2018 №№0006, 0013.

Відтак, позивач має право на відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України витрат пов'язаних із розглядом справи у розмірі 1 203, 72 грн.

Одночасно оскільки постановою Верховного суду скасовано додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року, а зазначені вище кошти були стягнуті за таким рішенням суду, представник відповідача просив допустити поворот виконання додаткової постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини сьомої статті 380 КАС України, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною п'ятою статті 380 КАС України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02.11.2011 № 13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Отже, за змістом вказаної вище статті КАС України, якщо обов'язок щодо вирішення питання про поворот виконання судового рішення не був виконаний судом апеляційної чи касаційної інстанції, відповідач вправі в межах річного строку звернутися до суду, у якому перебуває справа, із заявою про поворот виконання рішення.

Таким чином, за своєю суттю, поворот виконання є стягненням на користь боржника або повернення йому певних ресурсів, які були стягнуті чи вилучені у нього на виконання згодом скасованого (зміненого) рішення.

Так, 11.06.2018 на виконання додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 року, за заявою стягувача ОСОБА_4, був виданий виконавчий лист по адміністративній справі № 826/14072/1 7 у відповідності до якого було вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України (адреса: 01018, м. Київ, Михайлівська площа, 1, ) на користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1, банк отримувача Вінницька філія ПАТ КБ «Приватбанк»: , р/р НОМЕР_1, МФО банку 305299), витрати пов'язані з розглядом справи, у розмірі 1 203 (однієї тисячі двісті трьох) грн. 72 коп..

На адресу МЗС надійшов лист Державної казначейської служби України № 13-08/38-10814 від 05.07.2018 року щодо безспірного списання коштів за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.06.2018 року у справі № 826/14072/17 (том 2 а.с. 20).

Меморіальним ордером № 139159410 від 05.07.2018 року Державною казначейською службою України здійснено безспірне списання коштів з рахунку МЗС на користь ОСОБА_4, згідно з виконавчим листом №826/14072/17 від 11.06.2018 року, в розмірі 1 203,72 грн. (том 2 а.с. 21).

Відтак, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України відшкодовано витрати пов'язані із розглядом цієї справи у розмірі 1 203, 72 грн.

При цьому, за наслідками нового перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в даній справі колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_4. Відповідно і підлягають відшкодуванню на користь позивача витрати пов'язані із розглядом справи у розмірі 1 203, 72 грн.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, витрати пов'язані із розглядом цієї справи у розмірі 1 203, 72 грн. на користь позивача відповідачем було відшкодовано у повному розмірі.

Колегія суддів вважає недоцільним повторно стягувати з відповідача зазначені витрати на користь позивача, та одночасно забезпечити зворотне стягнення з позивача тих самих сум на користь відповідача шляхом допуску повороту виконання додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року.

А тому у задоволенні заяви Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про зобов'язати вчинити дії слід відмовити.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року - залишити без змін.

Відмовити Міністру закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича в задоволенні заяви про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про зобов'язати вчинити дії .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.11.18.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма