Справа № 664/2138/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 664/2138/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Савчак С.П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.,

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Олешківської міської ради на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Олешківської міської ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Олешківської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області (далі - виконком Олешківської міської ради), в якому, з урахування уточнень, просив:

- стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2016 року по 21.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Олешківська міська рада на виконання постанови Цюрупинського районного суду Херсонської області по справі №664/1712/16-а від 21.08.2017 року поновила його на посаді першого заступника міського голови з 30.06.2016 року, однак ухиляється від виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд стягнув з виконкому Олешківської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 червня 2016 року по 21 серпня 2017 року (включно) у розмірі 116 683 грн. з відрахуванням із цієї суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт незаконного звільнення встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, позивачу має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції вважав, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законодавством не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

19 квітня 2018 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга виконавчого комітету Олешківської міської ради на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 березня 2018 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність його висновків фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, орган місцевого самоврядування зазначив, що справа розглянута з порушенням правил предметної підсудністю, адже вказаний спір належить розглядати, з урахуванням приписів ст. 19,20 КАС України в окружному адміністративному суді.

З приводу порушення норм матеріального права апелянт пояснив неврахування судом першої інстанції вимог ч.2 ст. 235 КЗпПУ, яка встановлює, що стягненню підлягає заробітна плата за час вимушеного прогулу лише за один рік із дня наступного за звільненням особи, а також неврахування обставин пропущення позивачем строків звернення до суду.

Зазначаючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, орган місцевого самоврядування, стверджував, що загальна тривалість вимушеного прогулу позивача складає 288 днів, а не 289, тому, суд першої інстанції помилково стягнув за вказаний день заробітну плату.

У відзиві на апеляційну скаргу та доповненні до нього позивач зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим, просить залишити його без змін.

Представник апелянта та третьої особи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Виконком Олешківської міської ради заявив клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи зайнятістю представника в іншому судовому процесі.

Позивач категорично заперечував проти відкладення справи, зазначаючи про укомплектований штат юристів в міській раді та про умисне затягування з боку відповідача процесу.

До того ж, позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, враховуючи, що неявка апелянта у судове засіданні не пов'язана з поважними причинами, а також те, що предметом позову є стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, вирішила розглядати справу по суті без представника виконкому Олешківської міської ради

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області по справі №664/1712/16-а від 21.08.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року, суд визнав протиправним та скасував рішення десятої чергової сесії Цюрупинської міської ради Херсонської області VІІ скликання №128 від 30 червня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1.» та зобов'язав Олешківську міську раду поновити його посаді першого заступника міського голови з 30 червня 2016 року.

На виконання вказаної вище постанови, 23 серпня 2017 року Олешківською міською радою прийнято рішення №436, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді з 30 червня 2016 року.

Оскільки вказаним судовим рішенням не вирішено питання виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а відповідач у добровільному порядку ухиляється від відшкодування таких коштів, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпункт 10 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пункт 12 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України: заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частина 3 ст.30 КАС України: справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Частина 2 статті 99 КАС України: для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 статті 99 КАС України: для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк..

Частина 1 ст. 235 КЗпП України: у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частина 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Стаття 27 Закону України «Про оплату праці»: порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Позиція суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як вже зазначалось, підставою звернення позивача до суду з відповідним позовом стало невиплата йому середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки факт незаконного звільнення встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, виконавчий комітет зобов'язаний відшкодувати позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

З приводу доводів апелянта про порушення судом першої інстанції предметної підсудності, колегія суддів зазначає, що аналіз наведених приписів КАС України дає підстави для висновку, що позовні заяви та справи, які надійшли та перебувають у провадженні суду, не підлягають передачі до іншого суду у зв'язку із набранням чинності КАС України від 03.10.2017 року та повинні бути розглянуті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вони стали підсудні іншому адміністративному суду. Отже суд першої інстанції обґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про передачу справи за предметною підсудністю.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначив, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Отже позивач звернувся до суду з відповідним позовом в межах встановленого законом строку.

З приводу періоду за який відповідач має виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч. 2 ст. 235 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», Порядку №100 вважає, що остання має проводитися за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена Верховним судом у постанові від 31.01.2018 року по справі № 813/7926/14.

Також, судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта з приводу невірного визначення судом першої інстанції дати з якої обраховується вимушений прогул, оскільки постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21.08.2017 року у справі №664/1712/16-а, що набрала законної сили встановлено, що ОСОБА_1 підлягає поновленню саме з 30.06.2017 року, а не з наступного дня після звільнення 01.07.2017 року.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що за період з 11.05.2016 року по 30.06.2017 року позивачу взагалі не нарахована заробітна плата.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, що згідно ст. 316 КАС України є підставою для залишення судового рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Олешківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Олешківської міської ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повний текст судового рішення складено 23.11.2018 року.