Справа № 640/19504/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у прийнятті подання про заміну сторони виконавчого провадження

27 листопада 2018 року м. Київ № 640/19504/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши подання Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 52319683

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 52319683 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул.. Червоноармійська, 13), на Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" (, юридична адреса: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 23Б).

Подана заява обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ - перебуває виконавче провадження № 52319683, де стягувачем згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, є ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ». На адресу Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ надійшла заява ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» від 10.10.2018 про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №52319683. Як вбачається з наданих документів, Приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р20.179.71955 від 17.10.2014 р. з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в сумі 111 846,72 грн. на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ». 28.02.2017р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СЕРЕТ», яке 29.06.2017 року змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАИНЕНС СЕРВІС", та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» укладено договір факторингу. Згідно з умовами Договору факторингу TOB «ФК «РАНТЬЕ» відступило (передало у власність) Фактору (новому кредитору) з 28.02.2017 p., а Фактор, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за кредитним договором № Р20.179.71955 від 17.10.2014р., що зумовлює необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за цим поданням суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

При цьому, розділ ІV Кодексу адміністративного судочинства України, до якого входить ст. 379, регулює процесуальні питання, пов'язанні з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм права, суд дійшов висновку, що замінити сторону виконавчого провадження можливо лише у тих виконавчих провадженнях, які відкриті на підставі рішень суду адміністративної юрисдикції, де видані виконавчі листи.

Як вбачається з поданої заяви, державний виконавець просить замінити стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 52319683, яке відкрито за виконавчим написом нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, державним виконавцем обрано не вірний спосіб захисту шляхом звернення до суду адміністративної юрисдикції з заявою про заміну сторони виконавчого провадження при примусовому виконанні нотаріального напису.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Першою та третьою частинами ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність виконавчого напису нотаріуса про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання виконавчого напису нотаріуса не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Таким чином, сторона у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає заміні на підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Цієї ж думки підтримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 487/5205/16-ц (провадження № 61-1510св17), а також Донецький апеляційний адміністративний суду в постановах від 06.02.2018р. у справі № 805/3808/17-а та від 13.06.2018р. у справі № №ЗВ/812/252/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником обрано не вірний спосіб захисту шляхом звернення до суду адміністративної юрисдикції з заявою про заміну сторони виконавчого провадження при примусовому виконанні нотаріального напису, оскільки данні правовідносини мають розглядатись у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у прийнятті подання Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 52319683.

2. Подання з додатками повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України та може бути оскаржена..

Суддя О.В. Патратій