Справа № 826/6417/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 листопада 2018 року № 826/6417/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Бояринцевої М.А. при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю.

за участі представників сторін:

від позивача - Кружільний С.О.

від відповідача - Рибак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум"
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 24.01.2018 № .

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Податковий кодекс України, Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, та зазначає про протиправність дій Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо обмеження права платника податків здійснити коригування податкових зобов'язань 1095 днями від дати складання податкової накладної.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України та вказав на правомірність податкового повідомлення-рішення від 24.01.2018 № , оскільки враховуючу загальну позовну давність тривалістю у три роки та положення пункту 15.3 статті 15 Закону № 2181-ІІІ у разі, якщо зміна суми компенсації вартості товарів чи повернення товарів відбувається після спливу 1095 днів з періоду, в якому були визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість, то платник - продавець таких товарів не може відкоригувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість, визначені 1095 днів і більше тому.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» за жовтень 2017 року.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт від 20.12.2017 № 27754/26-15-12-07-20/35251246, яким встановлено порушення пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, а саме: контролюючим органом зроблений висновок про безпідставне відображення Товариством з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» в податковій звітності з ПДВ за жовтень 2017 року розрахунків коригування на зменшення податкових зобов'язань у сумі 177693 грн., у результаті чого завищено суму від'ємного значення з ПДВ за жовтень 2017 року на 1184485 грн.

На підставі складеного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.01.2018 № , яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1184485 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.04.2018 № 12446/6/99-99-11-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 24.01.2018 № , а скаргу - без задоволення.

В рішенні зазначено, що скаржником у рядку 16 задекларовано «Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» у сумі 7225778 грн. та у рядку 16.1 «Значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду» - 7225778 грн., тобто без врахування результатів перевірок, здійснених Головним управлінням ДФС у м. Києві за квітень-вересень 2017 року, згідно з якими було зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що були задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» у деклараціях з ПДВ за квітень, травень, червень, липень, серпень та вересень 2017 року у розмірі 1066158 грн., що призвело до завищення в рядку 19 декларації з ПДВ за жовтень 2017 року «Від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації)» суми на 1066158 грн., та відповідно до завищення в рядку 21 декларації з ПДВ за жовтень 2017 року суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 1 184 485 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік», нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум», виписало на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавське нафтогазове регіональне геологічне підприємство» податкову накладну від 28.12.2011 № 41, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» податкові накладні від 27.12.2011 № 22 та від 15.10.2012 № 3. Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/22593/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» про стягнення 3 236 932,80 грн. затверджено мирову угоду від 24 березня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 у справі № 910/22595/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» про стягнення 9 809 050 грн. затверджено мирову угоду від 24 березня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 у справі № 910/10529/14 за позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Український геологічний науково-виробничий центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» про стягнення 26 800 696,26 грн. затверджено мирову угоду у процесі виконання судового рішення від 21 березня 2017 року.

На виконання мирових угод позивачем у жовтні 2017 року перераховано кошти контрагентам в якості повернення раніше отриманих авансів: 331872,86 грн. (в тому числі ПДВ - 55312,14 грн.) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»; 109516,22 грн. (в тому числі ПДВ - 18252,70 грн.) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»; 624 767,82 грн. (в тому числі ПДВ - 104127,97 грн.) на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Український геологічний науково-виробничий центр».

В зв'язку із зменшенням суми компенсації вартості наданих послуг позивачем складено та надіслано контрагентам розрахунки коригування кількісних та вартісних показників № 3 від 10.10.2017 до податкової накладної № 41 від 28.12.2011, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 4 від 10.10.2017 до податкової накладної № 3 від 15.10.2012, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 5 від 10.10.2017 до податкової накладної № 22 від 27.12.2011, проте в реєстрації зазначених розрахунків в Єдиному реєстрі податкових накладних відмовлено з підстав порушення статті 102 Податкового кодексу України та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.122.2010 № 1246 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341), а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 календарних днів від дати складання розрахунку коригування, що підтверджується квитанціями № 1 від 20.10.2018 та від 24.10.2018.

17.11.2017 позивачем подано контролюючому органу податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2017 року, за результатами перевірки якої контролюючим органом зроблений висновок щодо завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, як встановлено під час розгляду справи, контролюючим органом зроблений висновок щодо порушення позивачем податкового законодавства в зв"язку із включенням підприємством в розрахунки корегування кількісних і вартісних показників податкові накладні з терміном понад 1095 днів та зменшення позивачем податкового зобов'язання в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року на підставі розрахунків коригування, які не зареєстровано в ЄРПН.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 192.1. статті 192 Податкового кодексу України встановлено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов'язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Враховуючи встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем у відповідності до норм чинного податкового законодавства здійснено коригування сум податкових зобов'язань.

При цьому, виходячи з системного аналізу положень вище зазначених правових норм, суд зазначає, що норми податкового законодавства не обмежують позивача у часі щодо проведення відповідного коригування сум податкових зобов'язань та надіслання отримувачу розрахунку коригування податку, а також відображення у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби, результатів перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 820/11616/13-а, від 17.04.2018 у справі № 803/940/16, від 08.05.2018 у справі №805/15370/13-а.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо протиправності відмови контролюючого органу в прийнятті до реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування кількісних та вартісних показників № 3 від 10.10.2017 до податкової накладної № 41 від 28.12.2011, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 4 від 10.10.2017 до податкової накладної № 3 від 15.10.2012, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 5 від 10.10.2017 до податкової накладної № 22 від 27.12.2011 та відповідно про правомірність відображення позивачем в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року зменшення податкових зобов'язань шляхом їх коригування на суму 177693 грн.

Щодо подання позивачем податкової звітності без врахування результатів перевірок, здійснених Головним управлінням ДФС у м. Києві за квітень-вересень 2017 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач не погоджуючись з прийнятими Головним управлінням ДФС у м. Києві податковими повідомленнями-рішеннями № від 17.07.2017, № від 15.08.2017, № від 07.09.2017, № від 21.09.2017, 01.11.2017 № , відповідно до яких позивачу збільшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, оскаржив їх до суду.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 56.1. статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 56.3 статті 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, обов'язок платника податків щодо сплати податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом, виникають лише після закінчення процедури адміністративного та судового оскарження рішення контролюючого органу про нарахування такого грошового зобов'язання та його узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувають справи № 826/9363/17 (оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2017), № 826/15960/17 (оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 15.08.2017), № 826/16361/17 (оскаржується податкове повідомлення-рішення № 004312 1207 від 07.09.2017), № 826/17984/17 (оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2017), №826/870/18 (оскаржується податкове повідомлення-рішення від 01.11.2017 № ).

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивачем оскаржено до суду податкові повідомлення-рішення, в зв'язку з чим податкові зобов'язання не набули статусу узгоджених, відповідно суд зазначає про відсутність правових підстав для включення позивачем до податкової звітності результатів перевірок, здійснених Головним управлінням ДФС у м. Києві за квітень-вересень 2017 року.

При цьому, згідно даних КП «Діловодство спеціалізованого суду», рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2018 у справі № 826/870/18 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 01 листопада 2017 року №.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 24.01.2018 № судом визнається протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" (місцезнаходження: 04123, м. Київ, вул. Западинська, 13-а, ідентифікаційний код 35251246) до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 24.01.2018 № .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" (місцезнаходження: 04123, м. Київ, вул. Западинська, 13-а, ідентифікаційний код 35251246) судові витрати у розмірі 17 767 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 28 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) .

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева

Повний текст рішення складений 27 листопада 2018 року.