Справа № 809/970/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1080/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Заверухи О.Б.,

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року (суддя - Грицюк П.П., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 06.06.2018 звернувся до суду з позовом до Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 відповідно до ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) та постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова №851) та зобов'язати Калуське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області невідкладно перерахувати та виплачувати йому пенсію в розмірі відшкодування фактичних збитків особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, із застосуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 відповідно до ст.59 Закону №796-XII та Постанови №851, позивачу, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії зі статусом інваліда війни із 06 січня 2018 із врахуванням виплачених сум, а також звернути до негайного виконання постанову суду в частині виплати пенсії у межах стягнення за один місяць. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що військовослужбовці та призвані на військові збори військовозобов'язані мають користуватись всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод громадян в рівній мірі, у зв'язку з чим, він має право на перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону №796-XII, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі №809/970/18 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, а також вказує, що відмова Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у здійсненні йому перерахунку пенсії є протиправною, адже такий перерахунок гарантований державою відповідно до Закону №796-XII.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно копії експертного заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 24.02.1995 №264 ОСОБА_1 встановлений діагноз дисциркуляторна енцефалопатія I ст. з частими вегето-судинними кризами. Заключення: захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до копії довідки МСЕК Серії МСЕ №0273092, виданої ОСОБА_1, дата огляду 07.09.2009, позивачу встановлена група інвалідності третя, причина інвалідності захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. ОСОБА_1 видано посвідчення Серії НОМЕР_1 з якого слідує, що позивач є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно копії посвідчення Серії НОМЕР_2 а також згідно вкладки НОМЕР_3 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи - позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Позивач 28.03.2018 звернувся до Калуського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, із застосуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 відповідно до ст.59 Закону №796-XII та Постанови №851.

Відповідач листом від 12.04.2018 №200/М-15 повідомив позивача, що згідно матеріалів його пенсійної справи він проходив дійсну строкову службу з 15.10.1982 по 03.11.1984, а в період ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи він перебував у трудових відносинах із Старосамбірською дирекцією районної кіномережі і з цієї організації був призваний на військові збори (виконання військового обов'язку в запасі у мирний час), підстав для проведення перерахунку відповідно до ст.59 Зaкoну №796-XII немає. Норми статті 59 Закону №796-XII поширюються лише на осіб, які мали статус військовослужбовця.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з висновком відповідача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу в порядку та розмірах, визначених ч.3 ст.59 Закону №796-XII.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Стаття 59 Закону №796-XII стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року №2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року №231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року №231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п'ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби. Тобто, лише наявність зазначених критеріїв у їх сукупності обумовлюють визначення військовослужбовця як такого, що має право на отримання відповідного розміру пенсійного забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, в ухвалах від 08 травня 2018 року у справі № 820/1148/18 (№ Пз/9901/33/18) та від 11 червня 2018 року у справі № 825/1922/18 (№ Пз/9901/41/18).

Матеріалами справи підтверджено, що строкову службу позивач проходив в рядах Радянської армії з 15.10.1982 по 03.11.1984. Також, відповідно до довідки №4/332 ОСОБА_1 дійсно приймав участь у ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС у період з 10.05.1986 по 29.06.1986, тобто не під час проходження дійсної строкової служби.

Враховуючи наведене, оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а під час спеціальних зборів, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Зaкoну №796-XII, оскільки не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для встановлення позивачу розміру пенсії відповідно до ст.59 Закону №796-XII виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно із ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, суб'єкт владних повноважень, виконав обов'язок, покладений на нього відповідно до ч.2 ст.77 КАС України та довів правомірності вчинених дій.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.