Справа № 725/5619/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/5619/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

28 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року позивач, Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області звернулося до Першотравневого районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання.

Першотравневий районний суд міста Чернівці рішенням від 23 жовтня 2018 року адміністративний позов задовольнив у повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що відповідач - громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відсутність документів у останнього, які підтверджують його особу та законність перебування на території України, а також враховуючи те, що він не має законного джерела існування, власності та родинних зв'язків на території України, суд вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував та не вирішив інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а саме апелянту не було надано інформацію не тільки про можливість оскарження рішення про примусове повернення, а й взагалі не ознайомлено з прийнятим рішенням та не надано його копію, також змусили підписати документи українською мовою зміст яких він не розумів та без залучення перекладача з рідної мови. В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що на даний час не прийнято рішення щодо визначення його статусу і на його думку на нього поширюється дія норм Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI, a отже, підстави для примусового видворення його за межі України до завершення процедури визначення його статусу відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що рішення про примусове повернення з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 від 18.10.2018 було виготовлено українською мовою, як того передбачають вимоги діловодства в органах виконавчої влади, однак, текст вказаного рішення було доведено іноземцю під підпис за залученням перекладача з мови «бангла», якою володіє вказаний іноземець. Дане рішення було сформовано працівниками УДМС України в Чернівецькій області щодо громадянина Народної Республіки Бангладеш у зв'язку з порушенням останнім міграційного законодавства України. За проживання на території України без паспортного документу, що посвідчував його особу, а також документів на право проживання в Україні іноземець був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП. Вказаний іноземець скористався своїм правом на перекладача, яким виступив Сарфо Бонсу Осей, та який перекладав тексти зазначених вище документів на мову, якою володіє іноземець, а саме на мову «бангпа». Отже, посилання апелянтав апеляційній скарзі на те, що йому було не зрозуміло зміст рішення про примусове повернення з території України є таким, що не відповідає дійсності, за наявності перекладача, який проводив послівний переклад документів з української мови на мову «бангла», якою володіє вказаний іноземець.

Позивач вважає, що даний іноземець чітко підпадає під визначення «нелегальний мігрант», оскільки на територію України він потрапив поза пунктом пропуску через державний кордон України, невідкладно не звернувся, як того передбачає Закон №3671-VI, iз заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, знаходився на території України з порушенням міграційного законодавства, проживаючи без паспортного документа, що посвідчує його особу та без документів, які надавали право проживати на території України. Отже, з вищевикладеного випливає, що статус даного іноземця визначений на території України, як нелегального мігранта і заборона щодо примусового видворення з території України, передбачена ч.8 ст.30 Закону України №3773-VI, до вказаного іноземця не застосовується.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2018 працівниками УДМС у Чернівецькій області спільно з співробітниками ГУНП в Чернівецькій області було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, який не виконав рішення про примусове повернення його з території України від 18.10.2018. Водночас встановлено, що у останнього були відсутні документи, які посвідчували його особу, та давали можливість законно знаходитися на території України. Крім того, за проживання на території України без паспортного документу, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, за що на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 5100 гривень. 18.10.2018 керівництвом УДМС України в Чернівецькій області прийнято рішення про примусове повернення відповідача ОСОБА_1 за межі України у термін до 21.10.2018 із забороною в'їзду на територію України терміном на три роки. Однак, відповідач у встановлені терміни територію України не залишив.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ст. ст. 26, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як встановлено судом першої інстанції 22.10.2018 працівниками УДМС у Чернівецькій області спільно з співробітниками ГУНП в Чернівецькій області було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, який не виконав рішення про примусове повернення його з території України від 18.10.2018. Водночас встановлено, що у останнього були відсутні документи, які посвідчували його особу, та давали можливість законно знаходитися на території України. Крім того, за проживання на території України без паспортного документу, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, за що на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 5100 гривень. 18.10.2018 керівництвом УДМС України в Чернівецькій області прийнято рішення про примусове повернення відповідача ОСОБА_1 за межі України у термін до 21.10.2018 із забороною в'їзду на територію України терміном на три роки. Однак, відповідач у встановлені терміни територію України не залишив.

Колегія суддів також зазначає, що адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, що узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (справа №359/8674/16-а).

Так, згідно вимог ст. ст. 13,14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що на даний час не прийнято рішення щодо визначення його статусу і на його думку на нього поширюється дія норм Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI, a отже, підстави для примусового видворення його за межі України до завершення процедури визначення його статусу відсутні.

З цього приводу необхідно зазначити, що відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI громадянин Народної Республіки Бангладеш, перебуваючи на територі" України незаконно набув статус нелегального мігранта.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю i невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, держава походження відповідача не належить до країн походження біженців, а отже на нього не поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не з'ясував та не вирішив інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а саме апелянту не було надано інформацію не тільки про можливість оскарження рішення про примусове повернення, а й взагалі не ознайомлено з прийнятим рішенням та не надано його копію, також, змусили підписати документи українською мовою зміст яких він не розумів та без залучення перекладача з рідної мови, спростовуються тим, що в судовому засіданні суду першої інстанції, після згоди відповідача на залучення перекладачів для участі у справі, останніх було приведено до присяги, відповідно до якої перекладач повинен правильно і повно здійснювати переклад, їх було долучено до участі у судовому засіданні. Для дотримання вимог ст.71 КАС України під час судового засідання було залучено двох перекладачів, які проводили дослівний переклад всіх процесів судового засідання, та залучення їх відбулось за згодою відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідач - громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відсутні документи у останнього, які підтверджують його особу та законність перебування на території України, не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, а тому суд першої інстанції правомірно вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.