Справа № 804/4192/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/4192/17

головуючий суддя І інстанції - Дєєв М.В.

судді: Олійник В.М., Царікова О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді (доповідач) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 року у справі № 804/4192/17 за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправним та скасування протоколу, відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Національного антикорупційного бюро України в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати протокол засідання Конкурсної комісії № 1 Національного антикорупційного бюро України від 02.06.2017 року № 47;

- стягнути шкоду, заподіяну незаконним рішенням, діями та бездіяльністю Національного антикорупційного бюро України: моральну шкоду у розмірі 30000000.00 грн. та майнову шкоду (упущену вигоду) у розмірі 7500000.00 грн.;

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що судом першої інстанції протиправно не прийнято до уваги те, що відповідачем було порушено законодавчо встановлений порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, в частині призначення на посади детективів Головного підрозділу детективів, які відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро» є посадами державної служби. Зазначено, що відповідачем було допущено потрійну дискримінацію відносно позивача за ознаками статі, віку та інвалідності.

Національне антикорупційне бюро України направило на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач зазначив, що Конкурсною комісією № 1 було проведено конкурс на заміщення вакантної посади «Детектив Головного підрозділу детективів (з наданням робочого місця у м. Києві, Львові, Одесі, Харкові)» з дотриманням вимог Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», Порядку проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України та Регламенту конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Інші учасники судового процесу, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Директора Національного антикорупційного бюро України від 11.07.2016 року № 189 оголошено конкурс на заміщення вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України, зокрема: детектив Головного підрозділу детективів (40 посад з наданням робочого місця у м. Києві, Львові, Одесі, Харкові).

25.07.2016 року позивачем було подано до Національного антикорупційного бюро України заяву на участь у конкурсі щодо заміщення вакантної посади детектив Головного підрозділу детективів з відповідними документами, за результатами розгляду яких позивача допущено до участі у конкурсі на заміщення вказаної посади.

Відповідно до витягу з протоколу Конкурсної комісії № 1 з проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців у Національному бюро (далі - Конкурсна комісія № 1) від 17.03.2017 року попередні результати ОСОБА_1 по тестуванню на знання законодавства, загальних здібностей та психологічному тестуванню зараховані у конкурсі на заміщення вакантних посад «Детектив Головного підрозділу детективів», у зв'язку з чим позивача було допущено до етапу проходження співбесіди.

24.04.2017 року на засіданні Конкурсною комісією № 1, за результатами проведення співбесіди, рекомендацію про призначення ОСОБА_1 на посаду детектива Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, надано не було.

Протоколом від 02.06.2017 № 47 засідання Конкурсної комісії №1 Національного антикорупційного бюро України, конкурсною комісією рекомендовано Директору Національного антикорупційного бюро України Ситнику А. С. на заміщення вакантної посад детектив Головного підрозділу детективів 55 осіб.

Не погодившись з обґрунтованістю вказаного протоколу, позивач звернулась до суду з метою захисту свої прав.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оцінювання результатів конкурсу знаходиться поза компетенцією суду, а порушень процедури проведення конкурсу, які б могли вплинути на його результати, судом не встановлено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення Конкурсної комісії № 1, яке оформлене протоколом від 02.06.2017 року № 47.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», національне антикорупційне бюро України (далі - Національне бюро) є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Згідно частин 1, 4 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», до працівників Національного бюро належать особи начальницького складу, державні службовці та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро.

Оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, а також в інших справах, витребуваних до Національного бюро прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування працівниками Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро, які є державними службовцями.

На службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров'я ефективно виконувати відповідні службові обов'язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро.

Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро.

Порядок проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України, затверджений наказом Директора Національного антикорупційного бюро України від 11.07.2016 року № 189.

Відповідно до п. 1.6 Порядку № 189, конкурс проводиться поетапно: 1) прийняття рішення про оголошення конкурсу; 2) оприлюднення на офіційному веб-сайті Національного бюро рішення про оголошення конкурсу та Профілю посади; 3) прийом документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі; 4) розгляд поданих документів для участі у конкурсі на відповідність їх повноти, передбаченої переліком, згідно з пунктом 3.1. Порядку та Кваліфікаційним вимогам, визначених Профілем посади та встановленим законом вимогам; 5) проведення кваліфікаційного іспиту (тестування) та визначення його результатів; 6) проведення співбесіди та визначення її результатів; 7) визначення переможця конкурсу чи прийняття іншого рішення, передбаченого п. 5.8. Порядку; 8) оприлюднення результатів конкурсу (якщо передбачено цим Порядком).

Відповідно до п. 5.1 Порядку № 189 визначено, що конкурс передбачає складання кваліфікаційного іспиту (тестування) та проведення співбесіди. Кваліфікаційний іспит (тестування) обов'язково включає тестування на знання законодавства чи за окремим рішенням Директора Національного бюро тестування загальних здібностей, психологічне тестування та тестування з фізичної підготовки, про що зазначається у профілі професійної компетентності до посади.

Приписами п. 5.2 Порядку № 189 передбачено, що кандидати на посади в Національному бюро, які успішно пройшли тестування на знання законодавства, допускаються до здачі наступних етапів кваліфікаційного іспиту (тестування) та/або співбесіди відповідно до Порядку.

Психологічне тестування, в разі його проведення, має рекомендаційний характер та враховується конкурсною комісією при прийнятті рішення під час співбесіди.

До співбесіди допускаються кандидати, які пройшли тестування на знання законодавства, тестування загальних здібностей, якщо таке здійснювалось, з відсотком/балом успішності, визначеним відповідною конкурсною комісією, а для посад начальницького складу - за умови успішного складання кваліфікаційного тестування з фізичної підготовки, якщо таке проводилось.

Згідно п.5.5 Порядку № 189, співбесіда проводиться конкурсною комісією у формі інтерв'ю за особистої участі кандидата згідно із затвердженим конкурсною комісією графіком.

Для визначення професійного рівня кандидатів на посади, зайняття яких передбачає наявність спеціальних знань та/або навичок, за рішенням конкурсної комісії, для участі у її роботі можуть залучатись експерти, фахівці, інші працівники Національного бюро, які володіють спеціальними професійними знаннями (технічні, лінгвістичні, медичні тощо) та можуть надати конкурсній комісії компетентний висновок з приводу їх рівня володіння кандидатом, з метою оцінки професійного рівня кандидата.

Під час співбесіди члени конкурсної комісії можуть ставити питання для уточнення окремих аспектів біографії, професійного досвіду кандидата, оцінки професійних та особистих якостей кандидата вимогам до професійної компетентності кандидата та до відповідних посадових обов'язків, рівня його вмотивованості, давати теоретичні і практичні завдання/кейси за напрямком діяльності відповідного структурного підрозділу з метою визначення здібностей та професійних умінь, необхідних для якісного виконання посадових обов'язків.

Відповідно до п. 5.6 Порядку № 189, за результатами співбесіди конкурсна комісія шляхом особистого голосування її членів приймає рішення про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади, що фіксується у протоколі засідання конкурсної комісії. При проведенні голосування кожен член конкурсної комісії голосує, виходячи виключно з власної оцінки кандидата, яка складена за результатами проведеної співбесіди, незалежно від думки інших членів конкурсної комісії.

За результатами конкурсу конкурсна комісія має право не визначати другого кандидата на зайняття вакантної посади.

Відповідно до п. 2.4 Регламенту конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро, затвердженого Наказом Директора бюро від 22.05.2015 № 6-н, конкурсна комісія визначає, шляхом відкритого голосування з числа кандидатів на вакантні посади у Національному бюро, що відповідають вимогам, які ставляться до працівників Національного бюро, та згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії на підставі результатів тестування та співбесіди мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов'язків, і передає обрані кандидатури на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро для розгляду Директору Національного антикорупційного бюро України.

Рішення конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду приймається за результатами співбесіди шляхом голосування кожного члена конкурсної комісії за відповідного кандидата, на підставі оцінки членом комісії особистих якостей кандидата, його обсягу професійних знань, навичок, знання та якості для виконання службових обов'язків за посадою.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що призначення осіб на службу до Національного антикорупційного бюро України здійснюється за результатом конкурсу, порядок проведення якого затверджується директором Національного бюро. Так, конкурс на зайняття відповідних посад проводиться поетапно, до яких відносяться проведення кваліфікаційного іспиту (тестування) з визначенням його результатів та проведення співбесіди. В свою чергу, за результатом проведення співбесіди, конкурсна комісія, шляхом особистого голосування її членів, приймає рішення про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду.

Як свідчать встановлені обставини справи, результати ОСОБА_1 по тестуванню на знання законодавства, загальних здібностей та психологічному тестуванню були зараховані у конкурсі на заміщення вакантних посад Детектив Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України та на їх підставі допущено позивача до етапу проходження співбесіди.

З протоколу Конкурсної комісії № 1 від 05.04.2017 року № 19 вбачається, що у зв'язку з тим, що співбесіду на заміщення вакантної посади «Детектив Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України» повинні пройти 454 кандидата та неможливістю проведення співбесід і визначення переможців протягом одного дня, Конкурсною комісією № 1 було ухвалено рішення про затвердження графіку проведення співбесід та формування так званих коротких списків («short list») після кожного дня співбесід з кандидатами на заміщення вакантних посад «Детектив Головного підрозділу детективів».

В свою чергу, як вбачається з протоколу № 27 від 24.04.2017 року, на засіданні Конкурсної комісії № 1 з проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців у Національному антикорупційному бюро України при проведенні співбесід з кандидатами на посаду «Детектив Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України» були присутні 9 членів комісії, з них: голова комісії, секретар, члени комісії.

Згідно з п. 3.1 Регламенту, формою роботи конкурсної комісії є засідання. Засідання конкурсної комісії вважається правомочним приймати рішення в разі особистої участі в засіданні не менше п'яти її членів.

Пунктом 3.9 Регламенту передбачено, що члени конкурсної комісії голосують на засіданні шляхом підняття рук та можуть утримуватись під час голосування.

При цьому, у відповідності до пункту 6.6 Регламенту, кожний із кандидатів на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро має отримати не менше чотирьох голосів.

З матеріалів справи вбачається, що на вказаному засіданні, за результатами проведення співбесіди з 20 кандидатами, Конкурсною комісією № 1 одноголосно було ухвалено рішення про включення кандидатів до так званого «короткого списку» («short list»).

За результатами голосування, оформленого протоколом № 27 засідання Конкурсної комісії № 1 від 24.04.2017 року, з урахуванням особистих, професійних якостей, відповідності кандидатів вимогам до посади, які викладені у профілі, конкурсною комісією № 1 з проведення конкурсу ухвалено рішення не включати кандидата ОСОБА_1 до так званого «короткого списку» («short list»).

Вказане рішення прийнято одноголосно 9 членами комісії, які утримались від голосування за кандидатуру позивача.

Отже, з зазначеного вбачається, і як вірно було встановлено судом першої інстанції, що рішення Конкурсної комісії № 1 від 24.04.2017 року, оформлене протоколом № 27 щодо ОСОБА_1, прийнято правомочним складом комісії, у відповідності до вимог Регламенту конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро, та з дотриманням процедури прийняття такого рішення, в даному випадку - шляхом утримання всім складом комісії від голосування за кандидатуру позивача, а відповідно доводи позивача та її представника щодо порушення процедури голосування та прийняття рішення не заслуговують на увагу, тому як спростовуються вищенаведеним.

Щодо посилань позивача на те, що до неї застосовано дискримінацію за ознаками статі, віку та інвалідності, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до статті 24 Конституції України, статей 2, 7 Загальної декларації прав людини, статей 2, 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, статті 2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( стаття 14, стаття 1 Протоколу № 12 до Конвенції) необхідною підставою для встановлення факту дискримінації є обумовленість відмінного ставлення за певними ознаками.

У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що лише розрізнення, яке базується на персональній ознаці, за якою особа чи групи осіб відрізняються один від одного, можна характеризувати як дискримінацію (рішення у справах «Карсон та інші проти Сполученого Королівства», «Кьєльдсен, Буск Мадсен і Педерсен проти Данії»). Суд деталізує вимоги до природи ознак, за якими забороняється дискримінація, та встановлює, що категорія «інші ознаки» поширюється винятково на такі ознаки, які за своєї природою є достатньо подібними до ознак, які вже перелічені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто відносяться до визначального для ідентичності особи вибору або є невід'ємними, вродженими та незмінними характеристиками (рішення у справі «Петерка проти Чеської Республіки»).

Отже, факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було допущено до участі у конкурсі та у профілі професійної компетентності посади детектива Головного підрозділу детективів Національного бюро були відсутні будь-які вимоги щодо віку кандидата, у зв'язку з чим, посилання позивача на дискримінацію за ознакою віку є необґрунтованим.

Також, суд апеляційної інстанції вважає належними висновки суду першої інстанції щодо безпідставності посилань позивача на дискримінацію за ознакою інвалідності, оскільки, ні Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», ні Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації» не передбачено надання переваг будь-якій категорії осіб, зокрема, особам з інвалідністю, при працевлаштуванні на посади у Національному антикорупційному бюро. Позивач безпідставно ототожнює гарантії щодо забезпечення рівних можливостей особам з інвалідністю з наданням переваг особам з інвалідністю при проходженні конкурсного відбору при прийнятті на посади.

Щодо посилань позивача на те, що отримавши оцінку з тестування на знання законодавчої бази вищу ніж у 60% переможців конкурсу, а за двома тестуваннями на знання законодавчої бази та General Skills, вищу ніж у 40% переможців конкурсу, конкурсна комісія безпідставно її не рекомендувала на заміщення вакантної посади детектива, чим порушила право на рівний доступ до публічної служби, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.6 Порядку № 189, за результатами співбесіди конкурсна комісія шляхом особистого голосування її членів приймає рішення про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади, що фіксується у протоколі засідання конкурсної комісії. При проведенні голосування кожен член конкурсної комісії голосує, виходячи виключно з власної оцінки кандидата, яка складена за результатами проведеної співбесіди, незалежно від думки інших членів конкурсної комісії.

В свою чергу, як вже зазначалось судом апеляційної інстанції, кандидати на посади в Національному бюро, які успішно пройшли тестування на знання законодавства, допускаються до здачі наступних етапів кваліфікаційного іспиту (тестування) та/або співбесіди відповідно до цього Порядку.

Отже, подолання кандидатом прохідного балу за результатами кожного етапу конкурсу (зокрема, етапів тестування на загальні здібності та професійні знання), має наслідком лише перехід його на наступний етап конкурсу, у зв'язку з чим, перебування кандидата на перших позиціях у загальному рейтингу за результатами такого тестування як одного з етапів конкурсу, саме по собі не надає конкурсанту переваг перед іншими учасниками та не тягне автоматичного надання рекомендації.

Так, при прийнятті остаточного рішення про надання рекомендації про призначення тим чи іншим кандидатам, члени конкурсної комісії керуються сукупністю критеріїв - зокрема, результатами тестування на загальні здібності (General Skills), тестування на знання законодавства, даними психологічного тестування (ММРІ-2), результатами проведених співбесід, та зважаючи на відповідність кожного кандидата Профілю професійної компетентності посади детектива Національного антикорупційного бюро України.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що чинне законодавство, яке регламентує порядок проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро, надає право членам комісії самостійно оцінювати знання кандидатів у межах закону. Тобто, комісія наділена сукупністю прав та обов'язків, що надають можливість на власний розсуд визначитися з оцінкою учасника конкурсу та за результатами співбесіди має можливість на власний розсуд шляхом голосування прийняти відповідне рішення.

Таким чином, повноваження комісії щодо оцінювання моральних, ділових якостей кандидатів та прийняття рішення про включення кандидата на заміщення вакантної посади ОСОБА_1 до так званого «короткого списку» («short list») відносяться до дискреційних повноважень конкурсної комісії, тому суд не вправі переймати на себе повноваження Конкурсної комісії № 1, як колегіального та спеціально уповноваженого органу щодо прийняття такого рішення, а лише перевіряє дотримання процедури та порядку проведення конкурсу, при цьому не надає оцінку суті рішення комісії.

Посилання позивача на порушення відповідачем ч. 5 ст. 23 Закону України «Про державну службу» та п. 63 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби» суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» визначає виключну процедуру проведення конкурсу та прийняття на посаду та згідно з пунктом 8 Розділу II «Прикінцеві положення» вказаного закону, до приведення у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

В свою чергу, статтею 10 Закону України «Про Національне Антикорупційне бюро України» визначено, що конкурс на заміщення вакантних посад у Національному бюро проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро і не відноситься до державної служби.

Щодо посилань позивача на обов'язкову квоту відносно працевлаштування осіб з інвалідністю, то суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що квота по працевлаштуванню осіб з інвалідністю на посаду «Детектив Головного підрозділу детективів» не розповсюджується, тому як правові відносини в даному випадку не можуть бути врегульовані вказаним нормативним актом, оскільки вони є спеціальними і регулюються Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», яким не передбачено обов'язку працевлаштування інвалідів на вказану посаду.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що протокол засідання Конкурсної комісії № 1 Національного антикорупційного бюро України від 02.06.2017 року № 47 був прийнятий у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Щодо можливості стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30000000.00 грн. та майнової шкоди (упущеної вигоди) у розмірі 7500000.00 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає що, як вірно встановив суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах чинного законодавства, а тому відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної та майнової шкоди.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 року у справі № 804/4192/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко