Справа № 808/1570/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1570/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Люкс"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року (головуючий суддя - Конишева О.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Люкс"

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.02.2018р. №1, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс» (далі - Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення - рішення №1 від 08.02.2018 року про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 42 416 грн. та штрафної санкції у розмірі 21 208 грн. ( т. 1, а.с. 1-8).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що висновки викладені в акті Відповідача є необґрунтованими та хибними. Крім того, перевіряючими не надано оцінки фактам, що придбані товари, обумовлені виробничою необхідністю, а також направлені на організацію виробничого процесу та мали реальний характер, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено (т. 1, а.с. 148-150).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки встановлення факту використання товару у господарській діяльності платником податку є визначальною обставиною у питанні нарахування податкових зобов'язань виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, суд, із урахуванням вказаних вище обставин (зокрема на основі системного аналізу руху придбаного у TOB «AB Метал Груп» товару за ланцюгами та результатів проведеної інвентаризації), вважає, що придбаний у TOB «AB Метал Груп» за Договором від 01.09.2017 № 241/М чорний металопрокат був використаний Позивачем в неоподатковуваних операціях. Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів зворотного Позивачем не було надано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку (т. 1, а.с. 226-233).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не повно дослідив усі обставини справи та дійшов не вірних висновків, зокрема, не врахував те, що Відповідачем не доведено в яких саме операціях, що не є господарською діяльністю підприємства, використано ТМЦ. Крім того зазначено, що фактичні обставини справи засвідчують правомірність формування Позивачем витрат та податкового кредиту, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин з контрагентом.

Відповідачем - Головним управлінням ДФС у Запорізькій області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер-Люкс»(0) зареєстровано як юридичну особу 19.04.1997 року. Основним видом діяльності підприємства є виробництво металевих дверей і вікон (25.12).

На підставі від 18.12.2017 року №3474 посадовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка TOB «Мастер-Люкс» з питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 29/08-01-56-01/24905094 від 18.01.2018 РОКУ (т. 1, а.с. 9-31).

В ході перевірки фіскальним органом встановлено наступні порушення п. 200.1 п, пп. «б»п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено:

- від'ємне значення з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (рядок 19 декларації) на суму 42 416 грн.;

- суму від'ємного значення, яка підлягаю бюджетному відшкодуванню за жовтень 2017 року (рядок 20.2.1 декларації) на суму 42 416 грн.

Згідно висновків акту перевірки, порушення Позивачем податкового законодавства виникло внаслідок того, що TOB «Мастер-Люкс»(у якості покупця) отримано на підставі договору від 01.09.2017 № 241/М продукцію (металлопрокат) від постачальника TOB «AB Метал Груп», яка у подальшому була використана в неоподатковуваних операціях.

TOB «Мастер-Люкс» у бухгалтерському обліку відображено отримання товару наступними бухгалтерськими проводками:

- Дт205 "Будівельні матеріали"- Кт631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» вартість отриманого товару;

- Дт643 «Розрахунки з ПДВ»- Кт631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»- сума ПДВ.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що відповідно наданих документів не встановлено використання товарів (кутник 63x63 мм 5,0мм, 6м, кутник 75x75 мм 6,0мм, 12м, Кутник 100x100мм 8,0мм, 12,00 м, швеллер .№14 міра 12,00м, швеллер №18 міра 9,00м), придбаних у TOB "AB Метал Груп» у вересні 2017 року.

Відповідно даних інвентаризації товарів на складі №1 від 13.10.2017, проведеної згідно наказу про проведення інвентаризації № 61 від 12.10.2017 матеріали: кутник 63x63 мм 5.0мм. 6м. кутник 75x75 мм 6,0мм, 12м, кутник 100x100мм 8,0мм, 12м, швеллер №14 міра 12,00 м, швелер,.№18 міра 9,00м відсутні на складі.

До перевірки не надано:

- виробничі звіти щодо використання товару у виробництві продукції TOB «Мастер-люкс», отриманого від постачальника TOB «AB Метал Груп», інші документи, які свідчать про використання зазначеного товару в господарській діяльності TOB «Мастер-люкс»;

- технічна документація (технічні процеси), якими TOB «Мастер-люкс» визначено кількісний та якісний склад матеріалів, необхідних для виробництва продукції, інше.

У зв'язку з ненаданням зазначених документів при проведені перевірки Відповідач прийшов до висновку, про не підтвердження використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності отриманих TOB «Мастер-люкс» товарів від постачальника TOB "AB Метал Груп".

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №1 від 08.02.2018 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 42 416, 00 грн. та застосовану штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 21208,00 грн. (т. 1, а.с. 58).

Визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 08.02.2018 року є предметом судового спору.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI; Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV; Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Надаючи оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 199.1 ст.199 ПК України визначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Із наведених вище правових норм вбачається, що формування суб'єктом господарювання податкового кредиту пов'язане виключно з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Пунктами 200.1, 200.2, 200.4 ст. 201 ПК України, встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200--1.3 ст. 200--1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б засвідчували протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, у перевіряємому періоді між TOB «AB Метал Груп» та Позивачем було укладено Договір від 01.09.2017 року № 241/М (т. 1, а.с. 189-192), предметом якого є чорний металопрокат, асортимент, кількість і ціна якого вказуються у Специфікації та в рахунках на оплату, що є невід'ємною частиною даного Договору.

На підтвердження реальності господарських операцій Позивача, що мали місце з TOB «AB Метал Груп», Позивачем було надано первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, а саме: копії рахунків на оплату за транспортні послуги від 20.09.2017 року №700003018 та акт здачі-приймання робіт від 20.09.2017 року №7003810; рахунки на оплату за отримані товари від 15.09.2017 року №700002966 та видаткова накладна від 20.09.2017 №7003809, рахунок на оплату товару від 08.09.2017 року №700002883 та видаткова накладна від 13.09.2017 №7003720. (т. 1, а.с. 195-200)

Також, Позивач надав до матеріалів справи товарно-транспортні накладні від 13.09.2017 року № АВ 08, від 20.09.2017 року № АВ 04 (т. 1, а.с. 193, 194) та Акт інвентаризації від 01.11.2017 року. (т. 1, а.с. 148-188)

Щодо акту інвентаризації від 01.11.2017 року суд першої інстанції вірно зазначив, що даний акт є неналежним доказом, так як не надавався під час перевірки та був складений після проведення перевірки Відповідачем.

При цьому, а ні під час перевірки, а ні під час розгляду даної справи у суді, Позивачем не були надані виробничі звіти щодо використання ним у господарській діяльності придбаного у TOB «AB Метал Груп» товару або будь-які інші документи, які б засвідчували факт використання Позивачем зазначеного товару у власній господарській діяльності.

Також, Відповідачем у досліджуваному питанні було прийнято до уваги результати інвентаризації, проведеної Позивачем на виконання листа Відповідача від 12.10.2017 №15661/10/08-01-12-02-13, якою встановлено, що придбані у TOB «AB Метал Груп» в вересні 2017 року товари відсутні на складі Позивача.

Дослідивши обставини справи та наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки встановлення факту використання товару у господарській діяльності платником податку є визначальною обставиною у питанні нарахування податкових зобов'язань виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, тому придбаний у TOB «AB Метал Груп» за Договором від 01.09.2017 № 241/М чорний металопрокат був використаний Позивачем в неоподатковуваних операціях.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що Відповідачем доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правомірності нарахування Позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2017 року, що свідчить про обґрунтованість прийнятого Відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16 липня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс»- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі №808/1570/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 27 листопада 2018 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов