Справа № 800/580/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа №800/580/16

адміністративне провадження №А/9901/27/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови,

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 на підставі статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України (у попередній редакції; далі - КАС) звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України (далі - ВРУ), у якому просив визнати незаконною та скасувати постанову ВРУ від 29 вересня 2016 року № 1621-VІІІ «Про звільнення судді» (далі також - Постанова), якою його звільнено з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що спірну Постанову відповідач ухвалив з порушенням вимог частин четвертої, п'ятої, восьмої статті 216-1 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» (далі - Регламент ВРУ; тут і далі - в редакції, чинній у період виникнення спірних відносин), зокрема не повідомив у встановлений строк про розгляд питання щодо його звільнення, чим фактично позбавив його права взяти участь в обговоренні цього питання та надати обґрунтовані пояснення з приводу обставин, які слугували підставою для звільнення його з посади судді. Окрім того позивач наголосив, що за спірну Постанову віддали голоси 23 народні депутати, яких не було на пленарному засіданні.

Вищий адміністративний суд України постановою від 16 листопада 2017 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Таке рішення цей суд мотивував тим, що в Регламенті визначено певні особливості розгляду невідкладних питань, які у виняткових випадках можуть вирішуватися на позачерговій сесії ВРУ. З покликанням на частину восьму статті 19, частину першу статті 11 Регламенту, а також частини першу, другу статті 83 Конституції України Вищий адміністративний суд України зазначив, що в цій справі саме на вимогу Президента України скликано сесію ВРУ з тим, щоб розглянути питання щодо звільнення суддів з посади за порушення ними присяги і вимог щодо несумісності, зокрема стосовно позивача. Невідкладність розгляду цих питань, як висновується зі звернення Президента України, обґрунтовано, з-поміж іншого, кризовою політичною ситуацією в країні, суспільною потребою реформувати судову владу в Україні, відновити до неї довіру, звільнити за порушення присяги усіх суддів, щодо яких внесено подання ВРЮ, у тому числі причетних до незаконних арештів учасників Революції Гідності. Також нагальність питань, включених до порядку денного позачергової сесії ВРУ, обґрунтована набранням чинності змін у законодавстві України, згідно з якими відповідач, починаючи 30 вересня 2016 року позбавляється повноважень щодо звільнення суддів з посади за порушення присяги.

Вищий адміністративний суд України зазначив, що про дату і час позачергового пленарного засідання (для розгляду питання про звільнення суддів) позивача повідомили заздалегідь (урядовою телеграмою, а також шляхом розміщення цієї інформації на офіційному веб-сайті ВРУ), тобто відповідач, на думку суду, вчинив усі можливі дії з метою забезпечити своєчасний, об'єктивний і всебічний розгляд питання про звільнення позивача з посади. За встановлених в цій справі обставин ОСОБА_2, на думку суду, мав достатньо часу, щоб прибути на засідання ВРУ, але не скористався своїм правом.

Також Вищий адміністративний суд України зазначив, що питання дотримання встановленого законодавством порядку проведення позачергового пленарного засідання п'ятої сесії ВРУ восьмого скликання розглядав Верховний Суд України у справі № 21-1240а17 (постанова від 26 вересня 2017 року) і будь-яких порушень у тій справі не встановлено.

З приводу доводів позивача про порушення вимог частини четвертої статті 261-1 Регламенту суд зазначив, що такі безпідставні і спростовуються встановленими у справі обставинами. Зокрема зазначив, що відповідно до стенограми пленарного засідання від 29 вересня 2016 року головуючий ВРУ, в порядку статей 27, 28, 32 Регламенту обговорив питання про звільнення суддів, обмеживши тривалість виступу, однак бажаючих обговорити питання звільнення позивача з посади у сесійній залі не було, відтак проведено рейтингове (сигнальне) голосування і розпочато голосування по кожній із проекту постанов, включених до порядку денного, в тому числі стосовно позивача. Аргументи позивача про порушення процедури голосування у сесійній залі суд визнав безпідставними, ствердивши, що під час голосування, зокрема, за спірну Постанову, дотримано вимог Регламенту в частині відкритого поіменного голосування особисто кожним народним депутатом.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4, посилаючись на порушення Вищим адміністративним судом України норм матеріального і процесуального права, просять скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ВРУ подало заперечення на вказану заяву, у яких зазначила, що підстав для задоволення вимог заявника немає, оскаржена постанова Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року є законною і обґрунтованою, відповідає нормам матеріального права і процесуального права, відповідно підстав для її скасування немає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

У цій справі встановлено, що з червня 2001 року по серпень 2009 року ОСОБА_2 працював суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, з серпня 2009 року по січень 2011 року - суддею Васильківського районного суду міста Дніпропетровська, з січня по грудень 2011 року - суддею Апеляційного суду міста Києва, з грудня 2011 року по липень 2014 року - суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, а з липня 2014 року і по день прийняття спірної Постанови - суддею Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Постановою ВРУ від 14 грудня 2006 року № 471-V ОСОБА_2 обраний суддею безстроково. Рішенням Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 22 грудня 2011 року призначений на посаду голови Апеляційного суду Автономної Республіки Крим строком на 5 років до 21 грудня 2016 року включно.

У 2016 році до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) надійшли звернення шеф-редактора програми «Люстратор 7.62» телеканалу 2+2 ОСОБА_5 та Дніпропетровської обласної організації політичної партії «Демократичний альянс», у яких заявники порушували питання притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У наведених зверненнях заявники стверджували, що позивач, будучи головою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, розміщував у мережі Інтернет звернення із закликами щодо набуття суддями громадянства Російської Федерації, а також публічно як голова суду закликав вивчати законодавство Російської Федерації, яку держава Україна офіційно визнала країною - агресором, у зв'язку з подіями стосовно незаконної окупації і подальшої анексії Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а також здійснювати судочинство згідно із законодавством Російської Федерації.

За результатами розгляду вказаних звернень ВККС прийняла рішення від 02 червня 2016 року № 1195/дп-16 про направлення рекомендації до ВРЮ для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення позивача з посади судді з підстав, передбачених пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України.

За наслідками розгляду вказаної рекомендації ВРЮ внесла до ВРУ подання від 07 вересня 2016 року № 99/0/12-16, яким запропонувала звільнити ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з порушенням ним присяги судді.

Вказане подання ВРЮ надійшло на адресу ВРУ 08 вересня 2016 року і остання його розглянула на позачерговому пленарному засіданні 29 вересня 2016 року.

Приводом для скликання позачергового пленарного засідання для розгляду питання про звільнення суддів слугувала вимога Президента України, обґрунтована кризовою політичною ситуацією в країні, необхідністю реформувати судову систему і відновити до неї довіру. Крім того, з 30 вересня 2016 року ВРУ позбавлена повноважень щодо звільнення суддів, що поряд з наведеним також вимагає невідкладного вирішення питань щодо суддів, стосовно яких надійшло подання про звільнення за порушення присяги.

Тобто питання, які Президент України включив до порядку денного позачергового пленарного засідання ВРУ 29 вересня 2016 року, визначені ним саме як невідкладні, з огляду на неможливість їх розгляду надалі і втрату ними актуальності.

У визначений частиною восьмою статті 19 Регламенту триденний строк голова ВРУ, на виконання вимоги Президента України про скликання позачергової сесії, розпорядженням від 27 вересня 2016 року № 352 скликав позачергове пленарне засідання ВРУ восьмого скликання на 10 годину 29 вересня 2016 року, для розгляду питання про звільнення суддів, серед яких - ОСОБА_2 Цим же розпорядженням надано доручення першому заступнику керівника апарату ВРУ - керуючому справами ОСОБА_6, забезпечити підготовку і проведення позачергового пленарного засідання ВРУ.

Того ж дня Комітет з питань правової політики та правосуддя ВРУ, відповідно до Положення про порядок роботи з документами у Верховній Раді України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 травня 2006 року № 448, направив позивачу термінову урядову телеграму, в якій повідомив останнього про день, час та місце розгляду питання про звільнення його з посади судді за порушення присяги на позачерговому пленарному засіданні 29 вересня 2016 року.

Наступного дня таку ж телеграму надіслано до Апеляційного суду Дніпропетровської області для вручення ОСОБА_2 Суд з цього приводу встановив, що телеграму зареєстрували в канцелярії суду за № 29369 від 28 вересня 2016 року та передали до виконання до відділу управління персоналом. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не перебував на робочому місці в Апеляційному суді Дніпропетровської області з червня 2016 року вручити йому особисто зазначену урядову телеграму не було можливості, а тому її йому зачитав працівник відділу управління персоналом ОСОБА_7 в телефонному режимі 28 вересня 2016 року.

Розпорядження голови ВРУ від 27 вересня 2016 року № 352 «Про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання» опублікували на офіційному веб-сайті ВРУ разом з оголошенням, яке містило інформацію про день, час та місце розгляду питання про звільнення позивача з посади судді за порушення присяги.

З приводу того, як відбулося позачергове пленарне засідання ВРУ 29 вересня 2016 року, то суд на підставі стенограми цього засідання встановив, що розгляд питання про звільнення суддів розпочалося з того, що Голова ВРУ оголосив про надходження подання ВРЮ і надав слово для більш розгорнутої доповіді з цих питань голові Комітету з питань правової політики та правосуддя - ОСОБА_8 і голові ВРЮ ОСОБА_9, які виклали зміст подання і суть питання в межах наданого їм часу.

Після цього Голова ВРУ, в порядку статей 27, 28, 32 Регламенту, провів обговорення питання про звільнення суддів, обмеживши тривалість виступу. Оскільки бажаючих обговорити питання звільнення, зокрема, позивача з посади у сесійній залі не виявилось, Голова ВРУ провів рейтингове (сигнальне) голосування і розпочав голосування щодо кожного з проектів постанов, включених до порядку денного, в тому числі стосовно позивача.

Суд зазначив, що питання відсутності запрошених суддів, щодо яких розглядалося питання про звільнення їх з посад, також було предметом обговорення у сесійній залі на пленарному засіданні позачергової сесії.

За результатами голосування за Постанову про звільнення позивача з посади судді проголосувало 229 народних депутатів, отже рішення було прийнято.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяву ОСОБА_2 є підстави задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) однією з підстав для звільнення судді з посади є порушення присяги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

Згідно з частинами 2, 3, 5 статті 116 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2453-VI) факти, що свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції. Звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України «Про Вищу раду юстиції». На підставі подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України приймає постанову про звільнення судді з посади.

Відповідно до частини першої і другої статті 122 Закону № 2453-VI порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України.

Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

Згідно з частиною першою статті 216 Регламенту Верховна Рада звільняє з посад суддів Конституційного Суду України, призначених Верховною Радою, та суддів, обраних безстроково, відповідно до частин п'ятої, шостої статті 126 Конституції України, статті 23 Закону України «Про Конституційний Суд України» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом пункту 2 частини першої статті 2161 Регламенту відповідно до статті 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховна Рада звільняє суддів, обраних Верховною Радою безстроково.

Відповідно до частини третьої статті 2161 Регламенту подання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, вноситься до Верховної Ради Вищою радою юстиції. До подання додаються документи, що підтверджують підстави звільнення, передбачені частиною п'ятою статті 126 Конституції України.

За частиною другою статті 83 Конституції України позачергові сесії Верховної Ради України, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України на вимогу Президента України або на вимогу не менш як третини народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України.

Відповідно до частини першої стаття 11 Регламенту позачергові сесії Верховної Ради, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України відповідно до частини другої статті 83 Конституції України.

Згідно з частиною восьмою статті 19 Регламенту у невідкладних випадках у період між пленарними засіданнями під час сесії Верховної Ради на вмотивовану вимогу осіб, які згідно з Конституцією України мають право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради, а також за пропозицією Погоджувальної ради (пункт 4 частини чотирнадцятої статті 73 цього Регламенту) Голова Верховної Ради України не пізніш як у триденний строк скликає позачергове пленарне засідання Верховної Ради. До порядку денного такого засідання включаються лише питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.

За змістом пункту 4 частини першої статті 20 Регламенту до порядку денного сесії Верховної Ради включаються позачергово без голосування питання, розгляд яких є виключним правом Верховної Ради у випадках, передбачених Конституцією України та законами України, зокрема, про звільнення з посад.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 2161 Регламенту обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції.

Відповідно до частини п'ятої статті 2161 Регламенту після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ. При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов'язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

За частиною шостою статті 2161 Регламенту кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

Згідно з частиною сьомою статті 2161 Регламенту за наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та не відкликання внесеного подання.

Відповідно до частини восьмої статті 2161 Регламенту рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою Верховної Ради. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

За частиною дев'ятою статті 2161 Регламенту у разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування.

Відповідно до частини першої статті 56 Регламенту протокол, стенограма, стенографічний бюлетень пленарного засідання Верховної Ради є офіційними документами, що підтверджують процес обговорення і прийняття рішень Верховною Радою. Вони надаються народним депутатам для ознайомлення за їх письмовими зверненнями до керівника Апарату Верховної Ради.

Згідно з частиною другою статті 105 Регламенту Верховної Ради законопроект вважається відкликаним, якщо до його прийняття в першому читанні повноваження народного депутата - ініціатора його внесення достроково припинено.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 89 Регламенту Верховної Ради право законодавчої ініціативи здійснюється шляхом внесення до Верховної Ради: проектів законів, постанов.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини шостої статті 89 Регламенту: законопроект - проекти законів, постанов Верховної Ради, які містять положення нормативного характеру; проект іншого акта - проекти постанов, резолюцій, декларацій, звернень, заяв, що випливають з установчих, організаційних, контрольних та інших функцій Верховної Ради.

У вимірі спірних правовідносин, які виникли у зв'язку з прийняттям Постанови, потрібно зазначити, що відповідно до чинного на той час правового регулювання питання про звільнення судді з посади (у цьому випадку за порушення присяги) вирішували ВРЮ, парламентський комітет і ВРУ. Кожен з цих органів наділений власною компетенцією у вирішенні цього питання, однак усі в сукупності вони утворювали (становили) єдиний механізм прийняття рішення щодо звільнення судді з посади.

У рішенні «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 09 січня 2013 року Європейський суд з прав людини (далі - Суд), окрім іншого, зазначив, що зазначені органи разом виконували функцію суду (пункт 90), відтак Суд констатував застосовність до справи заявника статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у її цивільному аспекті .

У зазначеній справі Суд надав оцінку «незалежності і безсторонності» суду на всіх його етапах, починаючи із засідання ВРЮ, завершуючи пленарним засіданням парламенту.

Стосовно останнього Суд зауважив, що «&?і;…&?о; справу представляли двоє народних депутатів - пан С.К. та пан В.К. (див. пункт 27 вище). Проте процедура по суті зводилася до висловлення загальних думок, заснованих на висновках ВРЮ та парламентського комітету. На цій стадії розгляд справи обмежувався ухваленням обов'язкового рішення, що ґрунтувалося на висновках, яких дійшли ВРЮ та парламентський комітет (пункт 121).

У цілому факти цієї справи говорять про те, що пленарне засідання не було належним місцем для розгляду питань факту та права, оцінки доказів та юридичної кваліфікації фактів. Роль політиків, які засідають у парламенті та від яких не вимагається мати будь-який юридичний або судовий досвід у встановленні складних питань факту та права, не була належним чином пояснена Урядом та не була обґрунтована як така, що відповідає вимогам незалежності та безсторонності суду згідно зі статтею 6 Конвенції» (пункт 122).

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Предметом перевірки в цій справі є Постанова ВРУ, прийнята на позачерговому пленарному засіданні, якою позивача звільнили з посади судді.

Якщо оцінювати спірну Постанову через призму принципів «незалежності і безсторонності» органу, який її прийняв, то в обсязі встановлених в цій справі обставин колегія суддів дійшла висновку, що в цій процедурі ВРУ допустила істотні порушення, які в сукупності свідчать, що розгляд питання про звільнення з посади судді не відповідав зазначеним принципам.

З огляду на приписи статті 2161 Регламенту, присутність судді при розгляді питання про його звільнення є обов'язковою. Для того, щоб забезпечити участь судді (чи виконати все необхідне для того, щоб особа мала достатньо часу прибути на засідання) у розгляді питання щодо його звільнення про дату засідання йому має бути повідомлено не пізніше ніж за три дні до його проведення. Тільки повторне неприбуття судді на засідання ВРУ дозволяє останній розглянути питання щодо його звільнення без його участі (за умови належного його повідомлення).

Така процедура розгляду питання про звільнення судді (як і її неухильне дотримання) є, з одного боку, запорукою захисту прав та інтересів судді (адже будучи присутнім на засіданні він може взяти участь в обговоренні питання стосовно свого звільнення), а з іншого має на меті гарантувати законність самого процесу звільнення судді з посади, який, з огляду на сферу правовідносин, є публічним, що, відповідно, вимагає дотримання «безсторонності» в усіх її аспектах.

У зв'язку з цим колегія суддів не може погодитися з висновком Вищого адміністративного суду України про те, що невідкладність питання про включення до порядку денного позачергового пленарного засідання ВРУ питання про звільнення суддів, серед яких був позивач, з огляду на мотиви, якими обґрунтовано нагальність цього питання, може слугувати підставою для того, щоб порушувати порядок звільнення суддів, визначений у статті 2161 Регламенту, зокрема в частині завчасного повідомлення судді про розгляд такого питання.

Судячи зі встановлених в цій справі обставин, позивача про дату позачергового пленарного засідання, призначеного на ранок 29 вересня 2016 року, повідомили у переддень його проведення, що за жодних обставин не може вважатися належним повідомленням, відповідно і забезпеченням права на участь у прийнятті рішення.

В аспекті спірних правовідносин та їхнього правового регулювання, оголошення на веб-сайті ВРУ про дату і час позачергового пленарного засідання, на якому мало б розглядатися питання про звільнення судді, не є і не може вважатися належним повідомленням судді про це засідання і не звільняє парламент від обов'язку дотримуватися вимог статті 2161 свого Регламенту.

Незважаючи на те, що питання про звільнення позивача з посади судді розглядалося на засіданні ВРУ вперше і позивач на нього не з'явився (при тому, що про це засідання його належним чином не повідомили), ВРУ усе ж розглянула проект постанови про його звільнення, відтак винесла його на голосування, за підсумками якого за Постанову проголосували 229 народних депутатів.

З огляду на зазначене колегія суддів констатує, що невиконання відповідачем вимог частини п'ятої статті 2161 Регламенту про обов'язкове повідомлення судді про проведення позачергового пленарного засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення гарантованого позивачу права на участь у процесі прийняття рішення та поставило під сумнів безсторонність самої процедури звільнення судді з посади, зокрема за об'єктивним її критерієм.

Ще одним свідченням того, що процес прийняття Постанови не може вважатися справедливим є те, як відбулося власне голосування народних депутатів.

Відповідно до наявних у справі відомостей з офіційного веб-сайту ВРУ щодо електронної реєстрації та результатів поіменного голосування від 29 вересня 2016 року, того дня зареєструвалися 264 народні депутати України, тоді як участь у голосуванні взяло278 народних депутатів.

З цього приводу позивач зауважив, що 26 вересня 2016 року станом на 10 годину 06 хвилин і 45 секунд у сесійній залі присутні 264 народних депутати (відповідно відсутні 159), водночас відсутні народні депутати від Фракції партії «Блок Петра Порошенка»: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21А, від Фракції Політичної партії «Народний фронт»: ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, позафракційні: ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, від Фракції Політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» - ОСОБА_29, від Фракції Радикальної партії ОСОБА_30: ОСОБА_31, ОСОБА_32, але які проголосували за прийняття спірної Постанови. Утім, за результатами поіменного голосування № 28 від 29 вересня 2016 року про проект постанови про звільнення судді (№ 3581-22) за основу і в цілому, станом на 12 годину 23 хвилини 55 секунд у сесійній залі зареєстровано всього 278 народних депутатів, в тому числі і вищевказані особи.

Отож, якщо аналізувати список поіменного голосування за проект спірної Постанови в поєднанні з поіменним списком присутніх і відсутніх народних депутатів України (29 вересня 2016 року), висновується, що участь у голосуванні взяли народні депутати, які не пройшли електронної реєстрації, тобто яких фізично не було (не могло бути) на позачерговому пленарному засіданні ВРУ під час розгляду проекту Постанови.

Наведені обставини у сукупності дають колегії суддів підстави вважати, що Постанову прийнято з істотними порушеннями процедури, визначеної Регламентом.

Встановлені порушення, з огляду ті функції, якими наділена ВРУ у процесі прийняття рішення про звільнення судді з посади і власне суть цього процесу, заперечують/спростовують законність Постанови як (кінцевого) його результату, що є підставою її скасувати як протиправну.

Щодо покликання Вищого адміністративного суду України на постанову Верховного Суду України від 26 вересня 2017 року у справі № 21-1240а17, то правовий висновок, якого дійшов Верховний Суд України у тій справі, зроблено за інших фактичних обставин і відповідним їм спірних правовідносин, аніж ті, що є предметом розгляду і оцінки в цій справі. В контексті цього спору, висновки, яких дійшла колегія суддів, не суперечать правовому висновку Верховного Суду України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини другої статті 243 КАС (у попередній редакції) у разі неправильного застосування судом (судами) норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, Верховний Суд України має право скасувати судове рішення (судові рішення) та ухвалити нове судове рішення чи змінити судове рішення.

Аналіз наведених норм процесуального права, юридична оцінка обставин справи дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позовних вимог.

Ураховуючи наведене та керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, викладеній згідно із Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, статтями 241, 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, колегія суддів Верховного Суду

п о с т а н о в и л а:

заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року № 1621-VІІІ «Про звільнення судді».

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець