Справа № 826/16022/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року № 826/16022/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі Грабовському В.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиПриватного виконавця виконавчого органу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни Акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива-Тур»
провизнання протиправними дій, скасування постанови №57260653 від 19.09.2018р., зобов'язання вчинити дії,
за участі:

представника відповідача - ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни (далі по тексту - відповідач), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Акціонерного товариства «ВТБ Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Тур» про:

- визнання протиправними та незаконними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження №57260653;

- скасування постанови від 19.09.2018р. про відкриття виконавчого провадження №57260653;

- зобов'язання відповідача повернути виконавчий документ (ухвалу від 05.09.2018р. Апеляційного суду міста Києва у справі №796/165/2018) стягувачу без прийняття його до виконання та скасувати інші вжиті заходи щодо примусового виконання даної ухвали.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 29.11.2018р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та незаконними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження №57260653 та скасування постанови від 19.09.2018р. про відкриття виконавчого провадження №57260653.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій та протиправністю постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки АТ «ВТБ Банк» не є боржником у даному виконавчому провадженні. Вказувало на те, що за змістом Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржник визначений виконавчим документом, в даному випадку ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018р. Відповідно до зазначеного рішення боржником є Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації. ПАТ «Промінвестбанк» не є боржником у виконавчому провадженні, а тому постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно не відповідають Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням викладеного просило визнати неправомірними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача та третьої особи - 2 проти задоволення позовних вимог заперечили повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук Катериною Леонідівною на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Тур» та ухвали №796/165/2018 року Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57260653.

Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали, у якій боржником зазначено Російську Федерацію в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, тоді як в постанові про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець зазначив боржником Акціонерне товариство «ВТБ Банк».

Не погоджуючись з оскаржуваними діями та рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України № 1404-VІІІ у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно з абз. 2 ч. 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Самостійне визначення особи боржника, в разі не чіткої вказівки у виконавчому документі, законодавством не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Істейт», Приватного підприємства «Едельвейс-2000», Приватного акціонерного товариства «Фортуна», Приватного акціонерного товариства «ЮБК Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Iммe», Приватного підприємства «Планета», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим дівелопмент», Приватного акціонерного товариства «Аеробуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріватофіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайріс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дилайн ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Жиса», Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріватленд», Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Енергетик», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий вектор», про забезпечення позову у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Істейт», Приватного підприємства «Едельвейс-2000», Приватного акціонерного товариства «Фортуна», Приватного акціонерного товариства «ЮБК-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Iммe», Приватного підприємства «Планета», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим дівелопмент», Приватного акціонерного товариства «Аеробуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайріс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайн ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Жиса», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватленд», Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Енергетик», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий вектор», про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 року у справі ПТС № 2015-36 про стягнення сум з боржника - Російської Федерації, в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, в якості компенсації за відповідне нерухоме майно - заяву про забезпечення позову задоволено.

Зокрема, заборонено Акціонерному товариству «ВТБ Банк» здійснювати ліквідацію чи реорганізацію юридичної особи.

19 вересня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57260653 на підставі ухвали № 796/165/18, виданої 05 вересня 2018 року Апеляційним судом міста Києва щодо заборони Акціонерному товариству «ВТБ Банк» здійснювати ліквідацію чи реорганізацію юридичної особи, боржником у даному виконавчому провадженні визначено Акціонерне товариство «ВТБ Банк».

Апеляційним судом міста Києва в ухвалі про забезпечення позову від 05 вересня 2018 року, яка є виконавчим документом, чітко вказано боржника у виконавчому документі - Російська Федерація в особі Міністерства юстиції, а не Акціонерне товариство «ВТБ Банк», як вказано відповідачем.

Згідно з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 19.11.2018р. у справі №796/165/18 за позовом АТ «ВТБ Банк» до приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни, визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2018р. №57260653 та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2018р. №57260653.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача повернути виконавчий документ (ухвалу від 05.09.2018р. Апеляційного суду міста Києва у справі №796/165/2018) стягувачу без прийняття його до виконання та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо примусового виконання даної ухвали, відмовлено.

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, Київський апеляційний суд зазначив, що вони задоволенню не підлягають, так як, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише виконавцем або відповідною посадовою особою виконавчої служби.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв'язку з тим, що Київським апеляційним судом прийнято рішення в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача повернути виконавчий документ (ухвалу від 05.09.2018р. Апеляційного суду міста Києва у справі №796/165/2018) стягувачу без прийняття його до виконання та скасувати інші вжиті заходи щодо примусового виконання даної ухвали, та у зв'язку із тим, що відсутні підстави для закриття провадження в цій частині на підставі п. 7 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Крім того, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача повернути виконавчий документ (ухвалу від 05.09.2018р. Апеляційного суду міста Києва у справі №796/165/2018) стягувачу без прийняття його до виконання та скасувати інші вжиті заходи щодо примусового виконання даної ухвали, є вимогою, яка заявлена на майбутнє.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (01014, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) відмовити повністю.

Згідно з частиною шостою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.11.2018р.