Справа № 804/18482/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

27 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/18482/14

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі №804/18482/14 (головуючий 1-ї інстанції Голобутовський Р.З.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСК» до Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.11.2014 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції, в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2014 року про збільшення зобов’язання з податку на додану вартість на 1240900 грн. 50 коп..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції № від 31.07.2014 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи, внаслідок чого неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірних висновків у постанові.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСК» є юридичною особою (), перебуває на обліку в Криворізькій південній ОДПІ, має свідоцтво платника податку на додану вартість з 2002 року.

Відповідач - Криворізька південна об’єднана державна податкова інспекція є суб’єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

В період з 06.06.2014 року по 13.06.2014 року контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ЕСК» з питань достовірності формування податкових зобов’язань і податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Техком В» та ТОВ «Роткес» за лютий 2014 року, за результатами якої 20.06.2014 року складено акт №579/22.12/24447421 (а.с.14-51 т.1).

Висновками акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України - ТОВ «ЕСК» безпідставно віднесено до складу податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість суми податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Роткес» на суму 356800,00 грн. та по взаємовідносинах з ТОВ «ТехкомВ» на суму 470466,66 грн. за лютий 2014 року, в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати за лютий 2014 року на суму 827266,66 грн., в т.ч. по взаємовідносинах з ТОВ «Роткес» на суму 356800,00 грн. та по взаємовідносинах ТОВ «ТехкомВ» на суму 470466,66 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 31.07.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «ЕСК» збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на суму 1240900,50 грн. у т.ч. за основним платежем в розмірі 827267,00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 413633,50 грн. (а.с.13 т.1).

Позивач не погодився з таким рішенням податкового органу та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що укладаючи угоди зі своїми контрагентами, позивач мав всі документальні підтвердження господарської правосуб’єктності контрагентів: здійснювати господарську діяльність, реалізовувати господарську компетенцію, мати зобов’язання, нести за ними відповідальність, тощо. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем були вчинені всі необхідні дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції. Крім того, позивач не зобов’язаний перевіряти наявність у свого контрагента наміру здійснення господарської діяльності, а також фіктивність створення останнього, оскільки дані питання входять до компетенції інших державних органів. Правочини укладалися з юридичною особою, при наявності всіх необхідних документів, а тому позивач жодним чином не міг і не повинен був передбачити дотримання чи недотримання своїм контрагентом вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає в разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, в тому числі при їх ввезенні на митну територію України (в тому числі в зв’язку з придбанням або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду в зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, в тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), в тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів, основним видом діяльності ТОВ «ЕСК» є будівництво залізниць та метрополітену.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЕСК» (покупець) та ТОВ «Техком В» (постачальник) укладений договір №40 від 09.01.2014 року на поставку продукції. Згідно специфікацій, рахунків-фактур, видаткових накладних, приймальних актів, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, маршрутних листів, платіжних банківських документів - на адресу позивача поставлено 100 т реєк, 10 залізничних платформ, рихтувальна машина ПРМ-3, двигун ГАЗ-52 на суму 2822800,01 грн. На підтвердження реальності вказаної господарської операції позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надані перелічені первинні документи (а.с.95-145 т.1).

За придбану продукцію позивач повністю розрахувався у безготівковому вигляді, в тому числі сплатив податок на додану вартість.

Крім того, між ТОВ «ЕСК» (покупець) та ТОВ «Роткес»(постачальник) укладений договір №70 від 05.02.2014 року на поставку продукції. Згідно специфікації, рахунків-фактур, видаткових накладних, приймальних актів, сертифікатів якості, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних банківських документів - на адресу позивача поставлено 160 т реєк на суму 2140800,00 грн.. На підтвердження реальності вказаної господарської операції позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надані перелічені первинні документи (а.с.57-94 т.1).

За придбану продукцію позивач повністю розрахувався у безготівковому вигляді, в тому числі сплатив податок на додану вартість.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов’язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) в зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Наведені вище податкові накладні по всім операціям, на які посилається податкова інспекція, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції правильно вказав, що за придбану продукцію у ТОВ «Техком В» та ТОВ «Роткес» позивач повністю розрахувався, в тому числі сплатив податок на додану вартість в ціні продукції.

Матеріальні цінності, які надійшли до ТОВ «ЕСК», належним чином оприбутковані. В подальшому отриманий товар використаний позивачем у власній господарській діяльності - для виготовлення рейкошпальної решітки, яка була відвантажена на адресу ПАТ «Орджонікідзевський ГЗК» та ТОВ «Промліга» (а.с.167-251 т.1, а.с.1-64 т.2).

Стосовно доводів податкової інспекції про непідтвердженість господарської діяльності ТОВ «Техком В» та ТОВ «Роткес» по ланцюгу з третіми особами, колегія суддів виходить з того, що ТОВ «ЕСК» не є стороною цих договорів і ніякого відношення до них не має.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів і послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої з безпосереднім контрагентом. Податкові органи не позбавлені права звернутись до адміністративного суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину, як це передбачено частиною 3 статті 228 ЦК України. Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин, в судовому рішенні про визнання правочину недійсним.

Відповідно до пункту 201.4 Податкового Кодексу України податкова накладна складається в двох примірниках в день виникнення податкових зобов’язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. В разі складання податкової накладної в паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідальність за не внесення до бюджету податку на додану вартість повинні нести постачальники продукції, а не позивач, який сплатив податок на додану вартість в ціні придбаної продукції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що реальність поставок позивачу продукції підтверджена платіжними документами про перерахунок коштів, податковими і видатковими накладними, сертифікатами якості, приймальними актами, товарно-транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи та на які є посилання в акті перевірки.

На переконання колегії суддів, окремі дефекти первинних бухгалтерських документів, на які звертає увагу податкова інспекція, в сукупності з іншими документами, не спростовують дійсність проведених господарських операцій та зміну в майнових активах їх учасників.

Наявність у позивача документів, складених по факту придбання товару відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», спростовує доводи податкової інспекції про недоведеність господарських операцій.

Відповідно до положень статті 200 Податкового Кодексу України, ТОВ «ЕСК» отримало право на одержання бюджетного відшкодування та правомірно зазначило про це в деклараціях з податку на додану вартість.

Висновки в акті перевірки про неможливість виконати договірні зобов’язання з боку ТОВ «Техком В» та ТОВ «Роткес» внаслідок недостатньої кількості кваліфікованих працівників є лише непідтвердженими припущеннями відповідача.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового Кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183 Податкового Кодексу України реєстрація осіб як платників податку здійснюється податковими органами та діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесенні до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Перелічені в акті перевірки юридичні особи на час проведення господарських операцій та на час перевірки, перебували в Єдиному державному реєстрі, мають свідоцтва платників податків. Протилежного контролюючим органом не доведено.

Суб’єктом владних повноважень не доказано наявність порушень, безпосередньо допущених ТОВ «ЕСК» при придбанні продукції. Позивач не має відношення до діяльності інших суб’єктів, ніяк не може впливати на оформлення ними документів, не наділений повноваженнями перевіряти посадових осіб контрагентів та не може нести відповідальність за їх дії.

Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №984 від 22.12.2010 року, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. В разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а в разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №984 від 22.12.2010 року, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об’єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (до 17.11.2015).

Таким чином, податковий орган встановлює наявність або відсутність порушень, допущених платником податків, виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків. Акти перевірок інших осіб ніяким чином не стосуються позивача та не можуть бути доказами порушення ним податкового законодавства. Зобов’язання третіх осіб по ланцюгу взаємовідносин з контрагентами позивача не спричиняють цивільно-правових та податкових наслідків для останнього.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі №804/18482/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі №804/18482/14 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак