Справа № 826/4913/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 826/4913/18
УХВАЛА
27 листопада 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., вивчивши позовну заяву Державної авіаційної служби України до Одеської міської ради, Управління ДАБІ Одеської міської ради, ОСОБА_1 «Житлово-будівельний кооператив «СПІВУЧИЙ ФОНТАН НА ОСОБА_2 30-32», Товариства з додатковою відповідальністю «ОДІСЕЙ-БМУ-11» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання,
26.03.2018 Державна авіаційна служба України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому просила:
1) зобов'язати Товариство з додатковою відповідальністю «ОДІСЕЙ-БМУ-11» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 16.02.2018 № 108;
2) зобов'язати ОСОБА_1 «Житлово-будівельний кооператив "СПІВУЧИЙ ФОНТАН НА ОСОБА_2 30-32» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 16.02.2018 № 109;
3) визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради в частині погодження об'єкта будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 30-32 з Державної авіаційної служби України та зобов'язати вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва;
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2018 справу № 826/4913/18 передано до Одеського окружного адміністративного суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України та відповідно до ч. 2 ст. 26 КАС України за територіальною підсудністю.
Вивчивши подані матеріали, суд вважає, що позовну заяву належить повернути позивачу на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.
Так, з прохальної частини адміністративного позову вбачається, що позовні вимоги про зобов'язання Товариства з додатковою відповідальністю «ОДІСЕЙ-БМУ-11» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 16.02.2018 № 108 та про зобов'язання ОСОБА_1 «Житлово-будівельний кооператив "СПІВУЧИЙ ФОНТАН НА ОСОБА_2 30-32» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 16.02.2018 № 109 заявлені Державною авіаційною службою України як субєктом владних повноважень.
Так, право на звернення до суду та способи судового захисту регламентовані ст.5 КАС України, частиною першої якої визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень.
Згідно з ч.4 статті 5 КАС України субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
За приписами пп.7 п.1 ст.4 КАС України субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
До ознак суб'єктів владних повноважень необхідно віднести такі: здійснюють адміністративні повноваження; реалізують компетенцію виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; наділені правом прийняття адміністративних актів; існує обмеження реалізації повноважень в рамках адміністративно-правових відносин.
Термін «позивач», визначений пп.8 п.1 ст.4 КАС України, позначає сторону як учасника судового процесу на підставі положень частини третьої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України: громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єктів владних повноважень. Це особи, чиї суб'єктивні права та законні інтереси підлягають захисту або для виконання чиїх повноважень має бути ініційований судовий процес.
Термін «відповідач», визначений пп.9 п.1 ст.4 КАС України застосовується щодо сторони як учасника судового процесу відповідно до положень частини третьої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України: суб'єкта владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою цієї же статті громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.
Приписами ч.2 та ч.3 ст.46 КАС України визначено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Таким чином, приписами КАС України право звернення до суду субєктів владних повноважень обмежено відповідними приписами національного законодавства, якими врегульована діяльність відповідного субєкта владних повноважень, що кореспондується з приписами ст.19 Конституції України.
При цьому участь субєкта владних повноважень в адміністративному судовому процесі, в залежності від його статусу як сторони, має суттєві відмінності та наділяє різним обсягом прав та обовязків.
Так, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст.2 ст.77 КАС України).
Враховуючи, що переважна більшість доказів із адміністративної справи створюється чи зберігається в суб'єкта владних повноважень, то тягар доказування правомірності рішень чи діянь лежить на відповідачеві - конкретному суб'єкті владних повноважень. Як наслідок, урівноважується процесуальне становище сторін шляхом посилення позиції позивача - невладної особи. При розгляді та вирішенні адміністративних справ передбачено презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення чи діяння якого оскаржуються.
В цьому аспекті Державіаслужба у позовній заяві (а.с.14) зазначила, що не володіє інформацією щодо дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень, а тому не має можливості надати їх до суду.
При цьому зазначивши, що Одеська міська рада (уповноважений орган містобудування та архітектури) є субєктом, уповноваженим на надання (отримання, реєстрацію), відмову у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, тобто є належним відповідачем у справі (а.с.9).
Також вказавши, що Управління ДАБІ Одеської міської ради є субєктом, уповноваженим видавати дозвіл на виконання будівельних робіт, а тому є належним відповідачем у справі (а.с.10).
При цьому позивач зазначає, що орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Первинним є припущення про відповідність дійсності повідомлених позивачем обставин у справі про рішення чи діяння відповідача - суб'єкта владних повноважень і про порушення ним прав, свобод і законних інтересів позивача. У межах реалізації процедури доказування суб'єкт владних повноважень може спростувати таку не абсолютну презумпцію своєї винуватості.
Відповідно до п.1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 р. № 520, Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Державіаслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2 Положення).
Основними завданнями Державіаслужби є: 1) реалізація державної політики у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України; 2) внесення пропозицій Міністрові інфраструктури щодо забезпечення формування державної політики у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України; 3) організація використання повітряного простору України; 4) здійснення державного контролю та нагляду за безпекою цивільної авіації, нагляду за забезпеченням аеронавігаційного обслуговування (п.3 Положення).
Державіаслужба відповідно до покладених на неї завдань погоджує місця розташування, висоту обєктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та обєктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації (пп.30 п.5 Положення).
Саме не виконання вищезазначеного завдання Державіаслужба звернулася до суду із першою та другою позовними вимогами, як субєкт владних повноважень, навівши у позовній заяві відповідне правове регулювання.
В той же час, третя та четверта позовні вимоги заявлені Державіаслужбою як юридичною особою публічного права до Одеської міської ради та Управління ДАБІ Одеської міської ради, як до субєктів владних повноважень. В цьому аспекті позивач зазначає, що Одеська міська рада та Управління ДАБІ Одеської міської ради вказані відповідачами, враховуючи власні та делеговані повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та повноваження, надані органам державного архітектурно-будівельного контролю, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила обєднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
У свою чергу, відповідно до ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи обєднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Таким чином, в предявленому адміністративному позові Державіаслужбою одночасно заявлено позовні вимоги, як субєктом владних повноважень з одного боку (перша та друга позовні вимоги), та юридичною особою публічного права до субєктів владних повноважень з іншого боку (третя та четверта позовні вимоги), та які відповідно до ст.172 КАС України не можуть бути обєднані, оскільки не повязані між собою підставами виникнення та з урахуванням статусу позивача, що виключає їх одночасний розгляд в межах одного спору, з огляду на особливості статусу позивача у таких судових провадженнях та особливості принципу доказування за КАС України.
В той же час суд розяснює позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного та керуючись п.6 ч.4 ст.169 КАС України,
Позовну заяву Державної авіаційної служби України до Одеської міської ради, Управління ДАБІ Одеської міської ради, ОСОБА_1 «Житлово-будівельний кооператив «СПІВУЧИЙ ФОНТАН НА ОСОБА_2 30-32», Товариства з додатковою відповідальністю «ОДІСЕЙ-БМУ-11» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання повернути без розгляду позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до Пятогої апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк