Справа № 826/17320/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 листопада 2018 року м. Київ № 826/17320/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2018 року позивач звернувсяя до суду з позовом, в якому просив:

- поновити ОСОБА_1 строк звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою про визнання протиправним та скасування Наказу від 16 вересня 2015 року № 813 та зобов'язання вчинити дії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича, яке оформлене наказом від 16 вересня 2015 року № 813 у частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року № 001-29521-170215, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про включення ОСОБА_1 (договір від 17 лютого 2015 року № 001-29521-170215) до переліку вкладників Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ "Дельта Банк".

Одночасно з позовом позивач заявив клопотання про поновлення адміністративного строку звернення до суду, яке мотивовано тим, що позивач у лютому 2016 року вже звертався з зазначеним позовом, однак ухвалою Окружного адміністративного суду від 24.02.2016р. позовну заяву було залишено без руху з підстав не повної сплати судового збору, а 25.03.2016р. позовну заяву було повернуто у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви. Проте, як зазначає позивач про наявність вказаної ухвали йому стало відомо лише 07.08.2018р. після звернення до свого адвоката, а 10.10.2018р., за посиланням позивача, він отримав поштою вказану ухвалу суду від 29.03.2016р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2018р. суд визнав не поважними наведені позивачем причини пропуску строку, а позовну заяву залишено без руху для надання позивачу строку для подання клопотання про поновлення пропущеного строку, де вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з доданням відповідних доказів на їх підтвердження.

23.11.2018р. позивачем на виконання вимог ухвали від 25.10.2018р. подано заяву, в якій наведені ті ж самі підстави для поновлення пропущеного строку, які були наведенні в клопотанні, доданому до позовної заяви.

Проте суд вже зазначав в ухвалі від 25.10.2018р., що вважає неповажними такі підстави для поновлення пропущеного строку, з огляду на наступне.

Згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Натомість, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки усуваючи недоліки позовної заяви поданої у лютому 2016 року, позивач не був позбавлений права дізнатися про результати її розгляду, з огляду на трьохденний строк передбачений ст. 107 КАС України (в редакції станом на 2016 рік) на вирішення питання про відкриття чи повернення позовної заяви.

Тобто отримання інформації про результати поданої позовної заяви, у даному випадку, на думку суду, залежала виключно від волі позивача.

Крім того, згідно комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" позивач вже двічі звертався з даним позовом № 826/26726/15 та № 826/2687/16. Ухвалами суду від 11.12.2015р. та від 24.02.2016р. позовні заяви були залишені без руху. Позивач в обох випадках намагався усунути недоліки позовних заяв, однак ухвалами від 28.01.2016р. та від 29.03.2016р. їх було повернуто.

Всі вказані вище ухвали містяться також в Єдиному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, позивачем не наведено поважних причин щодо не звернення з даним позовом з березня 2016 року.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Додаткового суд враховує, що Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку на звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи те, що позивачем не наведено причин поважності пропуску строку звернення до суду та не надано доказів поважності причин пропуску даного строку, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви відповідно до вимог частини 2 статті 123 КАС України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, суд-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяв.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя О.В. Патратій