Справа № 826/20023/16
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмишиної О.М.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2), у якому просила: визнати протиправними дії відповідача 1 щодо визнання нікчемним правочину за операцією з розміщення 15.06.2016 р. нею коштів в сумі 200 000,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_3 з призначенням платежу «Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_4 ІНН НОМЕР_1»; зобов'язати відповідача 2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати відповідача 2 включити її до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обгрнтування позовних вимог посилалася на те, що зарахування коштів на рахунок позивача відбулося до прийняття рішення Правління Національного банку України від 17.06.2016 р. № 73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних», а тому негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» ОСОБА_5 щодо визнання нікчемним правочину за операцією з розміщення 15.06.2016 р. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) коштів в сумі 200 000,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_3 з призначенням платежу «Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_4 ІНН НОМЕР_1»; зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» ОСОБА_5 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення обґрунтоване тим, що 15.06.2016 р. будь-які заборони щодо поповнення позивачем власного карткового рахунку були відсутні, а в касі ПАТ КБ «Євробанк» безперешкодно приймали грошові кошти, тому оскільки позивач не був обізнаний із забороною приймання будь-яких платежів згідно рішення Правління НБУ від 15.06.2016 р. № 70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства КБ «Євробанк» до категорії проблемних», він не може нести відповідальність за дії працівників банку та бути позбавленим гарантованої законом суми відшкодування коштів за вкладом.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивач не є вкладником в розумінні Закону, правочин з розміщення на рахунку позивача коштів є нікчемним з підстав передбачених п. 7 та п.9 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI. Також, апелянт посилається на те, що розміщення коштів на рахунку позивача мало місце всупереч вимогам рішення Правління НБУ №70-рш/БТ від 15 червня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних», яким були встановлені обмеження щодо проведення банком будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції установлено, що згідно договору №ZP-005989 від 20.04.2016 р. ПАТ КБ «Євробанк» відкрито ОСОБА_3 картковий рахунок в гривні НОМЕР_3.

15.06.2016 р. в касі ПАТ КБ «Євробанк» вказаний картковий рахунок в гривні НОМЕР_3 поповнено ОСОБА_4 на суму 200 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 239959 від 15.06.2016 р.

Відповідно до виписки по особовому рахунку від 16.06.2016 р. станом на 16.06.2016 р. вихідний залишок на рахунку НОМЕР_3 складав 203 440,74 грн. Аналогічна сума вихідного залишку на рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_4 наведений у виписці по рахунку від 22.06.2016 р.

На підставі рішення правління Національного банку України від 17.06.2016 р. № 73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 р. № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», з урахуванням рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 р. № 1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» у ПАТ КБ «Євробанк», запроваджено тимчасову адміністрацію строком на два місяці з 17.06.2016 р. по 16.08.2016 р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Євробанк» призначено ОСОБА_5, який діє на підставі рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 р. № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 07.07.2016 р. № 1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07.07.2016 р. № 1183 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» з 17.07.2016 р. до 16.08.2016 р. включно та повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк». Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» ОСОБА_5

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 16.08.2016 року №1523 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 19.08.2016 р. розпочав виплати коштів вкладникам зазначеного банку.

При зверненні позивача до АТ «Таскомбанк» за отриманням свого вкладу, співробітниками вказаного банку повідомлено, що сума, яка підлягає виплаті ОСОБА_4 складає 14 гривень та рекомендовано звернутися за роз'ясненнями до ліквідатора ПАТ КБ «Євробанк».

12.09.2016 р. позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» ОСОБА_5 із заявою, якою просила повідомити про причини відсутності у реєстрі Фонду гарантування на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» повних даних щодо вкладу ОСОБА_4

У відповідь на вказану заяву позивача Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» листом від 16.09.2016 р. вих. № 01-24.2/5947 повідомив, що 12.07.2016 р. відповідачем 1 було прийнято рішення на тимчасове обмеження здійснення ПАТ КБ «Євробанк» банківських операцій щодо виплати позивачу коштів. Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що в рамках проведеної перевірки було встановлено, що операції по зарахуванню на рахунок позивача коштів мають ознаки операцій, які могли спричинити збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом (ознаки «дроблення»).

В подальшому, 12.12.2016 р. на адресу позивача надійшло повідомлення від 28.11.2016 р. вих. № 01-14.4/7236, яким відповідач 1 повідомив про нікчемність правочину (операції) згідно із пп.7 та 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уважаючи рішення та дії відповідачів протиправними, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, які надійшли на картковий рахунок позивача є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; відповідачем-1 не доведено належними доказами фактів, які б свідчили про нікчемність операції з розміщення коштів на рахунку позивача; здійснення транзакції під час дії рішення Правління НБУ №70-рш/БТ від 15 червня 2016 року не є підставою для визнання такої трансакції нікчемною.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, проте вважає, що судом обрано невірний спосіб захисту порушеного права позивача.

У спірних правовідносинах колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 38 указаного Закону № 4452-VI, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15.

Цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно з аналізованими положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

За змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що за Законом № 4452-VI до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме Банком. Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI. Про це зазначив Верховний Суд у п.41-43 вищезазначеної постанови від 04 липня 2018 року .

У спірному випадку, відповідач-1 вважає нікчемним правочин з внесення через касу Банку на рахунок позивача грошових коштів, посилаючись на п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Так, відповідно до указаних пунктів частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За висновком Уповноваженої особи, внесення на рахунок позивача коштів відбулось шляхом «дроблення» інших рахунків клієнтів Банку, цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Втім, Уповноважена особа не надала суду доказів на підтвердження того, що кошти на розрахунковий рахунок позивача надійшли саме із рахунку іншого вкладника банку.

У вказаній вище квитанції у якості платника та отримувача коштів зазначена ОСОБА_3. Як зазначалось вище, повідомлення Уповноваженої особи не містить підстав невключення до виплати коштів, розміщених на власному поточному/картковому рахунку позивача згідно квитанції №239959 від 15.06.16р. на суму 200 000 грн.

Виходячи з вимог частини 2 статті 77 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи убачається, що факт зарахування коштів на рахунок позивача підтверджується відповідним доказом, а саме: квитанцією №239950 від 15.06.2016 року, що не спростовується відповідачем 1.

За правилами частини 1 статті 78 КАС, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до пунктів 7.1.2, статті 7 Закону №2346-III, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону №2346-III, документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

Отже, внесення на банківський рахунок позивача грошових коштів через касу Банку відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання Уповноваженої особи на рішення Правління НБУ №70-рш/БТ від 15 червня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних», яким були встановлені обмеження щодо проведення банком будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків» - не заслуговують на увагу, з огляду на те, що таке рішення адресоване посадовим особам Банку, а не владникам, відтак невиконання посадовими особами Банку рішення НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що право позивача може бути захищене шляхом визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення позивача.

Положення п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI передбачають складення переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Тому, колегія суддів вважає, що належним способом захисту права позивача є зобов'язання Уповноваженої особи включити інформацію про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення ОСОБА_3 (адреса: 41600, АДРЕСА_1).

Зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» включити інформацію про ОСОБА_3 (адреса: 41600, АДРЕСА_1) до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно договором №ZР-005989 про відкриття карткового рахунку з встановленим лімітом кредитної лінії (у вигляді овердрафту) та обслуговування банківської платіжної картки від 20 квітня 2016 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ЄВРОБАНК».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Кузьмишина
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст постанови складений 29 листопада 2018 року.)