Справа № 809/809/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1242/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Могилою А.Б., час ухвалення судового рішення 16 год 07 хв у м. Івано-Франківську, час складання повного судового рішення 17 серпня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним проведення Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС в Івано-Франківській області, відповідач) щодо неї документальної позапланової невиїзної перевірки, результати якої оформлені актом перевірки №590/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 23.06.2017, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, якими їй було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, військовий збір та застосовано штрафну санкцію у розмірі 170 грн у зв'язку із збільшенням грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Позов мотивований тим, що документальна позапланова невиїзна перевірка проведена контролюючими органом з порушенням вимог податкового законодавства, зокрема, щодо своєчасного повідомлення платника податків про її проведення, що є наслідком визнання такої незаконною. Крім того, приймаючи рішення про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, а відтак військового збору, податковим органом невірно було застосовано норми Податкового кодексу (далі - ПК) України в частині застосування ставки податку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів якої зазначає, що чинне законодавство України надає право податковому органу на початок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з моменту надіслання, а не отримання позивачем необхідних документів, які вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин вручення. Одночасно апелянт вказує на те, що позивач не подала контролюючому органу відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення. Крім того, дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %. Тому просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків виникає у випадку, коли йому до початку проведення такої вручено у порядку, визначеному ст.42 ПК України, копію наказу про її проведення. Невиконання цієї вимоги податкового законодавства призвело до порушення права позивача бути присутньою при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки. Крім того, порушення відповідачем процедури повідомлення позивача про проведення вказаної вище перевірки виключає правові наслідки такої, зокрема, в частині прийняття оспорюваних рішень. У зв'язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 24.05.2016 заступником начальника ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області направлено запит АТ «Райффайзен Банк Аваль» стосовно надання інформації про отримані ОСОБА_1 доходи у 2015 році.

За результатами розгляду запиту, 30.06.2016 АТ «Райффайзен Банк Аваль» підтвердило, що доходи ОСОБА_1 нараховано у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у сумі 1 760 500,01 грн за 2015 рік.

Наказом ГУ ДФС в Івано-Франківської області № 868 від 01.06.2017 стосовно позивача було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Супровідним листом №2523/10/09-19-13-04-13 від 01.06.2017 на адресу ОСОБА_1, АДРЕСА_2 було направлено повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, а також копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, однак, вказаний лист не вручено та повернуто контролюючому органу 03.07.2017 з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

У подальшому посадовими особами ГУ ДФС в Івано-Франківській області в період з 12.06.2017 по 15.06.2017 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №590/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 23.06.2017.

У ході перевірки контролюючим органом встановлені порушення вимог п.п.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179 та п.167.1 ст.167 ПК України, за результатами чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 316 890 грн, п.п.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України у вигляді неподання річної декларації про майновий стан доходи за 2015 рік, п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір в розмірі 26 407,50 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем 10.07.2018 були прийняті податкові повідомлення-рішення, зокрема, №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 396 112,50 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням 316 890 грн та 79 222,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 33 009,37 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням 26 407,50 грн, та 6 601,87 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за штрафними (фінансовими) санкціями) в розмірі 170 грн.

Указані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом прийняті на підставі того, що ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1 760 500,01 грн.

Супровідним листом за №3399/10/09-19-13-07-17 від 11.07.2017 оспорювані рішення були направлені за адресою, вказаною ОСОБА_1 в податковій декларації платника єдиного податку за 2015 рік, зокрема, за адресою : АДРЕСА_1, однак, повернулись з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання вимог ПК України щодо повідомлення позивача про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, оскільки перевірку розпочато до отримання відомостей поштового зв'язку щодо своєчасного повідомлення позивача про дату початку та місце проведення перевірки. Крім того, контролюючим органом невірно застосовано ставку податку відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України в розмірі 18%, яка на момент отримання позивачем додаткового блага становила 15%.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податків може бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові(пункт 42.2 статті 42 Кодексу).

Згідно п.п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).

Підпункт 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначає, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно п.78.4 ст.78 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 79.1 статті 79 цього Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 Кодексу).

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова (п.79.3 ст.79 ПК України).

Пунктом 164.1 статті 164 цього Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Разом з тим, як зазначалося вище, ОСОБА_1 направлялися повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, а також копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на адресу : АДРЕСА_1

Згідно інформації УДМС України в Івано-Франківській області №2601.4-4228/26.2-18 від 23.05.2018, ОСОБА_1 з 29.09.2015 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3, а 16.05.2018 відбулось внесення змін до відомостей в ЄДР щодо місця проживання останньої, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.06.2018.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з чим погоджується колегія суддів, що контролюючим органом було порушено процедуру повідомлення позивача про проведення перевірки, то це в свою чергу виключає правові наслідки такої, зокрема прийняття оспорюваних рішень за її результатами.

Крім того, в порушення вимог податкового законодавства контролюючим органом розпочато перевірку відносно позивача до отримання відомостей поштового зв'язку щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про отримання наказу про її проведення.

Покликання апелянта про зміну адреси місця проживання позивача на АДРЕСА_4, в ході судового розгляду, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 29.09.2015, що підтверджується листом УДМС України в Івано-Франківській області.

Також, слід зазначити, що в період, який підлягав перевірці, відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становила 15%, а не 18%, як зазначено в акті перевірки. Зміни до ПК України, якими змінено ставки податку набрали чинності з 01.01.2016.

Стосовно доводів апелянта про наявність обов'язку позивача повідомити відповідно до наказу Міністерства фінансів України №1588 від 29.12.2011 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів», протягом 10 календарних днів контролюючий орган про зміну адреси реєстрації місця проживання, то на думку колегії суддів такі є безпідставними, оскільки згідно п.1.5 цього Порядку, його дія не поширюється на фізичних осіб.

Узагальнюючи обставини, які були предметом апеляційного перегляду, колегія суддів вважає встановленими факт порушення податкового законодавства контролюючим органом стосовно проведення перевірки в частині позбавлення права позивача на участь у її проведенні та подання своїх зауважень, факт початку проведення такої до отримання відомостей поштового зв'язку про належне вручення відповідних документів позивачу та факт порушення податкового законодавства щодо визначення ставки податку, а тому і протиправність висновків відповідача.

Отже, в обсязі встановлених судом обставин по справі та беручи до уваги наведені вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність перевірки контролюючого органу та прийнятих за її результатами спірних рішень та, як наслідок, їх скасування.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року по справі № 809/809/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 26.11.2018.