Справа № 819/456/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1161/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року в справі № 819/456/18 (головуючий суддя - Мандзій О.П., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 15 червня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Західного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги в частині, визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2018 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Західного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування п.5 вимоги щодо усунення порушень законодавства Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 22 вересня 2016 року № 19-04-12-15/6439 в частині зайво нарахованої та виплаченої адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеній особі з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг у сумі 12991,93 грн.; визнання протиправним та скасування розпорядження № 880 від 06 жовтня 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про зняття з позивача переплати в розмірі 12991,93 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не порушував зобов'язань, покладених на нього ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а тому немає підстав для повернення нарахованої щомісячної адресної допомоги у розмірі 12991,93 грн., оскільки факти, викладені в акті ревізії, не вірно трактуються відповідачем, так як позивач не змінював місця постійного проживання та не повертався до покинутого місця проживання, а вся надана ним інформація була достовірною.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 880 від 06 жовтня 2016 року про зняття з ОСОБА_1 зайво нарахованої та виплаченої адресної допомоги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання частково скасувати оскаржувану постанову та прийняти в цій частині нову, якою відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 880 від 06 жовтня 2016 року про зняття з ОСОБА_1 зайво нарахованої та виплаченої адресної допомоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що до повернення позивачем підлягає переплата адресної допомоги, оскільки виїзд позивача за кордон в Польщу є суттєвою обставиною, що впливає на виплату адресної грошової допомоги, яка отримується внутрішньо переміщеною особою за фактичним місцем проживання, перебування. Неповідомленням позивача про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги - про виїзд за кордон, свідчить про неправомірність отримання вищевказаного виду допомоги за вказаний період, і з огляду на це, оскаржуване розпорядження було винесено правомірно та підставно.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просить відмовити в задоволенні такої, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача - Західного офісу Державної аудиторської служби України, у судовому засіданні, просить вирішувати вимоги апеляційної скарги на розсуд суду апеляційної інстанції.

Інші особи, у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.10, 27).

У зв'язку з тим, що м. Луганськ є територією, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач переїхав проживати до міста Тернополя. Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради позивача взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що видано довідку від 22 жовтня 2014 року № НОМЕР_1 (а.с.96).

Також встановлено, що 22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради з заявою для призначення адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.95). Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 на період з 22 жовтня 2014 року по 21 квітня 2015 року призначено допомогу у розмірі 884,00 грн.

У зв'язку із поданою позивачем заявою для призначення адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 12 червня 2015 року, рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 17 червня 2015 року позивачу на період з 12 червня 2015 року по 11 грудня 2015 року призначено допомогу у розмірі 884,00 грн.

Аналогічну заяву за № 206 про призначення адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивачем подано 22 грудня 2015 року, рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 29 грудня 2015 року позивачу на період з 14 грудня 2015 року по 13 червня 2016 року призначено допомогу у розмірі 884,00 грн. (а.с.108).

У кожній із заяв, поданих позивачем особисто, позивач вказав адресу свого фактичного місця проживання (перебування): м. Тернопіль, вул. Б Хмельницького 21а/9.

Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було проведено ревізію використання коштів виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальних допомог, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради за період з 01 березня 2015 року по 01 червня 2016 року, якою встановлено порушення п.п.3 п.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. №1706-VІІ, а саме за три дні до дня виїзду до покинутого місця проживання на період більше 60 днів не повідомлено Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, внаслідок чого таким особам зайво нараховано та виплачено адресну допомогу, чим завдано державному бюджету матеріальної шкоди (збитків).

У додатку до акту ревізії - розшифровці зайво нарахованої та виплаченої адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради значиться ОСОБА_1, який взятий на облік 22.10.2014 р., та в періоди 22.10.2014-21.04.2015, 12.06.2015-12.12.2015, 14.12.2015-14.06.2016 отримував адресну допомогу. Разом з тим в періоди 13.01.2015-20.04.2015, 16.06.2015-13.12.2015, 17.12.2015- 14.06.2016 не зафіксовано, позивач перебував за межами України в Польщі, внаслідок чого за періоди 13.01.2015-20.04.2015, 16.06.2015-12.12.2015, 17.12.2015-14.06.2016 позивачу зайво нараховано та виплачено адресної допомоги у 2015 році на суму 8159,40 грн., у 2016 році на суму 4832,53 грн., разом на суму 12991,93 грн.

У зв'язку з виявленими під час ревізії порушеннями, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області виставлено вимогу щодо усунення порушень законодавства Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 22.09.2016 р. № 19-04-12-15/6439, у п. 5 якої зазначено про необхідність усунення у встановленому законом порядку Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради порушень законодавства, які полягали у зайвій виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеними особам, які перебували на тимчасово окупованій території та за межами України більше 60 днів, на депозитному банківському рахунку мали кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму та мали нерухоме майно в не окупованій частині України, що призвели до збитків Державному бюджету (а.с.117-118, 148-149).

З метою відшкодування надміру отриманої щомісячної адресної допомоги тимчасово переміщеним особам на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 12991,93 грн. Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради направлено ОСОБА_1 повідомлення-вимогу із проханням про повернення вказаних коштів та прийнято розпорядження № 880 від 06 жовтня 2016 року, яким з ОСОБА_1 знято переплату допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання за періоди 13.01.2015-20.04.2015, 16.06.2015-12.12.2015, 17.12.2015-14.06.2016 у сумі 12991,93 грн. Як слідує з розпорядження, прийняте воно на підставі акту ревізії Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції від 08.09.2016 р. №04-22/252. Законодавчих підстав, на основі яких прийнято розпорядження № 880 - не вказано.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вищевказану норму, колегія суддів суду апеляційної інстанції перевіряє судове рішення лише в частині визнання протиправним та скасування розпорядження № 880 від 06 жовтня 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про зняття з позивача переплати в розмірі 12991,93 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено та не оспорюється сторонами, що вимога щодо усунення порушень законодавства Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 22 вересня 2016 року № 19-04-12-15/6439 пред'явлена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, з використанням Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для її прийняття.

Відповідно до п.19 ч. 1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Оскільки оскаржене розпорядження безпосередньо породжує обов'язок позивача повернути переплату адресної допомоги у розмірі 12991,93 грн., то в розумінні КАС України таке розпорядження є індивідуальним актом, рішенням суб'єкта владних повноважень а тому перевірялося судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Зі змісту бланка розпорядження вбачається, що обов'язковими до заповнення графами розпорядження є підстава - документ, на основі якого прийняте розпорядження, а також обов'язковим є зазначення пункту Положення, яким керувався державний орган при прийнятті розпорядження. В оскарженому розпорядженні № 880 від 06 жовтня 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради як підставу для його прийняття вказує акт ревізії Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції від 08 вересня 2016 року № 04-22/252.

Нормами п. 3 Порядку № 550 визначено, що акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У п. 46 Порядку № 550 передбачено, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

З положень даної норми слідує, що акт ревізії, заперечення, зауваження та висновки на них є службовими документами, які містять інформацію про певні обставини, встановлені під час проведення ревізії. Акт ревізії не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не породжує правових наслідків чи обов'язків для підконтрольної установи, а є лише носієм доказової інформації про виявлені під час ревізії порушення, а тому не може бути використаний як підстава винесення розпорядження.

Також суд звертає увагу на те, що в оскарженому розпорядженні не наведено жодної норми законодавства, пункту Положення, на підставі якого прийнято дане рішення, про що також свідчать різні пояснення, та посилання на різні норми закону, які надавалися представником відповідача у судовому засіданні та відзиві на позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що розпорядження № 880 від 06 жовтня 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради є незаконним та таким, що прийняте не в порядку та не у спосіб, визначений Конституцією та законами України, є необґрунтованим, не відповідає вимогам ч. 2. ст. 2 КАС України та вірно скасоване судом першої інстанції.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року в справі № 819/456/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року.