Справа № П/811/3414/15
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м.Кропивницький Справа № П/811/3414/15

провадження № 2-кас/1140/6/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Пасічник Ю.П. розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (28008, АДРЕСА_1, Кіровоградська обл.) до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, вул. В.Чміленка, 41, м. Кропивницький, ), Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області (25006, вул. В.Чміленка, 41, м. Кропивницький, ) про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015р. ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції України Кіровоградської області, начальника Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області ОСОБА_2, Олександрійського ВП ГУ національної поліції в Кіровоградській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог (т.1а.с.22-29), просила:

- визнати наказ начальника УМВС України в Кіровоградській області від 6. 11. 2015 року № 383 о/с, яким її звільнено того ж дня у запас Збройних Сил за п. 64 «г», через скорочення штатів, - неправомірним, та скасувати його;

- поновити її на роботі, та зобов'язати Міністерство Внутрішніх Справ України, Головне управління Національної поліції України в Кіровоградській області, та його начальника, ОСОБА_2 розглянути та задовольнити її рапорт про подальшу службу в Національній поліції України на посаді визначеній відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію»;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Кіровоградській області, та його начальника, ОСОБА_2, та Олександрійський ВП ГУ національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, та Олександрійський ВП ГУ національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

- допустити до негайного виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Постановою суду від 16.02.2016р. позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015 № 383 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області;

- зобовязано Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (т.1а.с.203-207).

Вказану постанову оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Національної поліції України в Кіровоградській області та Управлінням МВС України в Кіровоградській області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016р. апеляційні скарги Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, Управління МВС України в Кіровоградській області задоволено частково. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.02.2016р. скасовано, а позов задоволено частково:

- зобовязано начальника Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про подальшу службу в Національній поліції відповідно до норм ст.ст. 49, 61 Закону України «Про національну поліцію» та прийняти відповідне рішення (т.2а.с.93-95).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016р. оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України Головним управлінням Національної поліції України в Кіровоградській області (т.2а.с.101-103).

Відповідно до п.п. 4 п. 1 розділу VII «Перехідна положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31.01.2018р. касаційну скарга Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016р. передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (т.2а.с.136).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.05.2018р., касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області задоволено частково. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.02.2016р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2а.с.155-159).

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що судом першої інстанції вирішено питання щодо прав, свобод та інтересів стосовно особи, яка не була залучена до участі у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 22.08.2018р. справу передано на розгляд судді Пасічнику Ю.П. (т.2а.с.161).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративно суду від 27.08.2018р. у справі №П/811/3414/15 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, та зобовязано позивача уточнити склад сторін (відповідачів, третіх осіб) та позовні вимоги з урахуванням висновків Верховного Суду викладених в постанові від 23.05.2018р. (т.2а.с.162,163).

23.11.2018р. позивачем подано заяву про уточнення складу відповідачів та позовних вимог до них (т.3а.с.12-14), згідно якої відповідачем визначено: Головне управління Національної поліції України в Кіровоградській області та Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області.

Позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015р. №383 о/с в частині звільнення позивача, капітана міліції ОСОБА_1 , з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на роботі на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області з дня звільнення, та виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу;

- зобовязати Головне управління Національної поліції України в Кіровоградській області, розглянути та задовольнити рапорт позивача про подальшу службу в Національній поліції України для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області, та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнути з Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 300000 грн.;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на роботі, та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі стягнення за один місяць.

Відповідачами вимоги позову не визнаються з підстав зазначених у відзивах на позов (т.2а.с.190-196, 240-246).

Представниками сторін подано клопотання розгляд справи за їх відсутності (т.2а.с.248,249).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановою КМУ №114 від 29.07.1991 р., (з наступними змінами, далі по тексту Положення), Законом України «Про національну поліцію».

Позивач з 02.04.2001 р. проходила службу в органах внутрішніх справ Кіровоградської області на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС.

29.10.2015 року, у звязку із виявленням бажання проходити службу в Національній поліції, позивачем на імя начальника УМВС України в Кіровоградській області був направлений рапорт, копія якого направлена Міністру внутрішніх справ. В своєму рапорті ОСОБА_1 просила зарахувати її як кандидата до органів Національної поліції України. Висловила готовність працювати згідно нових вимог до працівників поліції, передбачених ЗУ «Про національну поліцію» (т.1а.с.177).

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 був складений висновок, яким встановлено, що наказом УМВС України області від 30.12.2014 р. №463 о/с ОСОБА_1 була надана відпустка для догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 31.12.2014 р. по 30.12.2015 р. ОСОБА_3 заяву про прийом на службу до Національної поліції не подавала, з рапортом про вихід з відпустки по догляду за дитиною та рапортом про звільнення з органів з внутрішніх справ у звязку з переведенням до Національної поліції не зверталась (т.1а.с.178-180).

06.11.2015 р. наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с ОСОБА_1 звільнено з 06.11.2015 р. з посади слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в області згідно з п.п.10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за п. 64 г (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 16 років 10 місяців 19 днів (т.1а.с.11).

Відповідно до п. 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 11 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пунктом 64 г Положення (в редакції постанови КМУ №885 від 28.10.2015 р. чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про національну поліцію та Положення про проходження служби…, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобовязаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Однак, відповідач - УМВС України в Кіровоградській області не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі та не врахував відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції та не перевірив взагалі можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Поза увагою залишився рапорт позивача, поданий ним 29.10.2015 р. на імя начальника УМВС України в Кіровоградській області про висловлення бажання проходити службу в Національної поліції в Кіровоградській області.

При цьому суд враховує, що рапорт адресовано начальнику УМВС, а не ГУ НП не заперечує того, що позивачка скористалася наданим їй Законом № 580-VIII правом заявити про свій намір проходити службу в поліції і обов'язком роботодавця є розглянути питання щодо можливого використання працівника міліції на службі або передати вирішення цього питання за належністю (з огляду на те, що в органах внутрішніх справ передбачалися зміни в організації і вирішення питань стосовно працевлаштування працівників міліції віднесено до компетенції новоутвореного відомства). Крім того, ГУ НП утворено 7 листопада 2015 року, а положення, зокрема, пунктів 8 - 10 розділу ХІ Закону № 580-VIII набрали чинності задовго до того - з 6 серпня 2015 року, тож на дату звернення з рапортом позивачка об'єктивно не могла звернутися до керівництва ГУ НП, що втім не спростовує того, що вимоги Закону № 580-VIII в цій частині вона виконала.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 р.), таким чином п.9 набрав чинності з 07.08.2015 р.

В порушення вимог п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 р., з моменту опублікування Закону України Про національну поліцію (з 06.08.2015 р.) та до прийняття спірного наказу (06.11.2015 р.) про звільнення позивача за п.64 з (через скорочення штату) їй не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості її подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 та Положення про проходження служби… за наявності виявленого у рапорті від 29.10.2015 р. бажання продовжити службу в органах Національної поліції. Зокрема, не вирішено питання про переведення позивача до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст.49 Закону України Про Національну поліцію. Відповідно до зазначеної статті, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоровя на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених ч.2 ст. 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобовязань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ст.50 зазначеного Закону громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоровя зобовязані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України. Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Обмеження, повязані зі службою в поліції визначені ст.61 Закону України Про національну поліцію.

Позивач до звільнення проходила службу на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, має звання капітана міліції. В органах МВС з 02.04.2001 р., має вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 16 років 10 місяців 19 днів, два дисциплінарні стягнення від 2001 та 2006 р., які зняті та 9 заохочень. Обмежень, пов'язаних зі службою у поліції згідно до ст. 61 Закону України Про національну поліцію не має.

На момент прийняття 06.11.2015 р. спірного наказу в частині звільнення позивача за п. 64 г (через скорочення штату) з 06.11.2015 р., Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому висловила бажання проходити службу ОСОБА_1В, ще не було утворено, що зумовило порушення її права на подання заяви особисто до такого органу поліції з висловленням бажанням проходити службу саме у такому органі поліції та взагалі, розгляду її кандидатури на посаду в поліції, бажання про перехід до якої було висловлено нею у рапорті від 29.10.2015 р.

При цьому, суд констатує формальний підхід керівництва УМВС до розгляду рапорту ОСОБА_1, оскільки вона висловила бажання продовжити службу в Національній поліції. Єдина форма для написання рапорту їй відома не була, оскільки вона перебувала дома у відпустці по догляду за хворою дитиною. Тому рапорт з волевиявленням продовжити службу був складений позивачем у довільній формі.

До позивача були предявлені вимоги про написання заяви про вихід з відпустки по догляду за дитиною, що ОСОБА_1 відмовилась зробити. Але така вимога, на думку суду є протиправною, оскільки ніяким нормативно-правовим актом не передбачена, оскільки ОСОБА_1 перебувала у відпустці, передбаченої ч.6 ст.179 КЗпП України.

Видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1, УМВС в області не врахувало, що згідно з п.17 розд. 2 «Положення про проходження…» вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Так, згідно ч.6 ст.179 КЗпПУ у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обовязковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Частиною 3 ст.184 КЗпП України встановлені гарантії при прийняті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей. Так, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч.6 ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до 14 років або дитини інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що у позивача є на утриманні син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до медичного висновку має захворювання на цукровий діабет 1 типу важкої форми. Дитина потребує постійного домашнього догляду, є інвалідом 1 групи ( т.1а.с.33-37,190).

Як вбачається з витягу ЄДР, УМВС України Кіровоградській області (станом на 23.11.2015 р.) перебуває в стані припинення, а державна реєстрація Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області проведена 07.11.2015 р., номер запису: 1 444 102 0000 010164, тобто на наступний день після звільнення позивача (т.1а.с.186-187).

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби… у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Крім цього, згідно з правовим висновком Верховного суду України, викладеного у постанові від 28.10.2014 р., встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобовязання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Таким чином говорити про «повну ліквідацію» УМВС як органу немає підстав, оскільки основні функції міліції перейшли до створеної Національної поліції України.

Відповідно до Постанови КМУ від 16.09.2015 р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», постановлено ліквідувати УМВС України в Кіровоградській області та утворити Управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Згідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, згідно із ч.9. ст.36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За таких обставин суд вважає, що позивач згідно вимог п.24 Положення підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якої вона була протиправно звільнена, а саме на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області з дати її незаконного звільнення, тобто з 06.11.2015 року.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015р. №383 о/с підлягає задоволенню, а позивач підлягає поновленню на роботі на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області з дня звільнення.

Щодо вимоги про зобовязання Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, розглянути та задовольнити рапорт позивача про подальшу службу в Національній поліції України для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області, та видати відповідний наказ з цього приводу, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, позивач своєчасно скористалася наданим їй Законом № 580-VIII правом заявити про свій намір проходити службу в поліції і обов'язком роботодавця є розглянути питання щодо можливого використання працівника міліції на службі або передати вирішення цього питання за належністю (з огляду на те, що в органах внутрішніх справ передбачалися зміни в організації і вирішення питань стосовно працевлаштування працівників міліції віднесено до компетенції новоутвореного відомства).

Відповідно до ст.47 Закону України Про Національну поліцію призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.48 зазначеного Закону призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 цього Закону.

Разом з тим, рапорт поданий позивачем фактично в порядку визначеному Законом України «Про Національну поліцію» розглянутий не був, а тому суд вважає за необхідне зобовязати відповідача - Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до ст. 49, п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Щодо позовної вимоги про виплату грошового та речового забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач станом на дату її звільнення згідно наказу від 06.11.2015р. №383 о/с перебувала у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується рапортами позивача від 20.01.2014р. та 24.12.2014р. (т.2а.с.163,164).

Після скасування 16.02.2016р. рішенням суду вказаного наказу та поновлення позивача на посаді, позивач не зверталась до відповідача з приводу виконання рішення суду в частині негайного поновлення на посаді, виконавчий лист не отримувала.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 04.07.2016р. позивач з рапортом про вихід з відпустки по догляду за дитиною до УМВС України в Кіровоградській області не зверталась та відповідно не приступала до виконання своїх службових обовязків (т.2а.с.73).

Враховуючи вищевикладене суд зазначає про відсутність факту вимушеного прогулу позивача після її звільнення згідно з наказом від 06.11.2015р. №383 о/с, у звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною.

Питання соціальних виплат, пов'язаних з перебування особи на лікарняному в звязку з вагітністю та пологами, регламентується Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV та Постановою КМУ від 26 вересня 2001 р. № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» (далі Постанова №1266).

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у звязку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.

Відповідно до п. 28 Постанови № 1266, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи (для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі внаслідок захворювання або травми, що повязані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання страхового випадку. Якщо тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлюється, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Аналізуючи вищезазначене та враховуючи надані докази, суд зазначає, що відповідач - Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області, як роботодавець нарахування та виплати лікарняних в звязку з вагітністю та пологами не проводить. Дані виплати здійснюються Фондом соціального страхування України.

Таким чином, період протягом якого позивач перебуває на лікарняному по догляду за дитиною, не може вважатись вимушеним прогулом та часом протягом якого позивачем могли виконуватись посадові обовязки, а тому вимоги про стягнення грошового та речового забезпечення не підлягають задоволенню.

Заявляючи вимогу про стягнення з Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області моральної шкоди в сумі 300000 грн. позивач послалася на те, що незаконне звільнення її зі служби в органах внутрішніх справ призвело до моральних переживань, у звязку з якими у позивача стався гіпертонічний та серцевий криз, включно лікарського втручання.

Відповідно до частини першої статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд визнає, що дії Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області щодо звільнення позивача із займаної посади, спричинило моральні страждання.

Проте, сума заявленої моральної шкоди, на думку суду, не відповідає доведеним фактам моральних страждань позивачки. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди, суд вважає, що з урахуванням відновлення порушених її прав, справедливою сатисфакцією такої шкоди буде сума у розмірі 5000 грн.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, в даній справі суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання поновлення позивача на службі на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області.

З наведеного слідує, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (28008, АДРЕСА_1, Кіровоградська обл.) до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, вул. В.Чміленка, 41, м. Кропивницький, ), Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області (25006, вул. В.Чміленка, 41, м. Кропивницький, ) про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015р. №383 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1, з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області.

Зобовязати Головне управління Національної поліції України в Кіровоградській області, розглянути рапорт позивача про подальшу службу в Національній поліції України для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області, та видати відповідний наказ з цього приводу.

Стягнути з Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Кіровоградській області на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5