Справа № 559/1429/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року№ 857/1418/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року у справі №559/1429/17 (суддя Жуковська О.Ю., рішення ухвалене о 10/54 год, м.Дубно повний текст складено 15 червня 2018 року) за її позовом до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних виробів», про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - ОУПФ, ПФУ відповідно) в якому просила:

визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - №1058-IV), в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) за червень - листопад 2015 року, за січень-травень, липень-вересень, грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року (на загальну суму 366467,68 грн);

визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, в частині пенсій, призначених відповідно до пунтків «б», «з» статті 13 Закону №1788-XII за червень, вересень-жовтень 2015 року, за січень, травень, серпень-вересень, грудень 2016 року, січень 2017 року (на загальну суму 18754,68 грн).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує, на протиправність розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, вважає, що такі прийняті неправомірно, всупереч вимог чинного законодавства. Зазначає, що застосування «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління ПФУ від 19.12.2003 №21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663; далі - Інструкція) при формуванні ОУПФ оскаржуваних розрахунків є необґрунтованим та безпідставним, оскільки вона не може визначати порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, так як є документом, що регулює виключно діяльність ПФУ та його територіальних підрозділів. Крім того, посилається на те, що наявність таких розрахунків породжують певні грошові зобов'язання Приватного акціонерного товариство «Дубенський завод гумово-технічних виробів» (далі - ПрАТ) перед ОУПФ, що в свою чергу порушує її майнові права, як акціонера ПрАТ.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Крім того, сторони подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності та відсутності їх представників, а тому апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи; далі - КАС 2017), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані позивачем розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій винесені відповідачем правомірно у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року (звернення позивача до суду (далі - КАС), та частини третьої статті 3 КАС 2017, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 2 КАС завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність… Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, його посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України та статті 6 КАС в порядку адміністративного судочинства.

На думку апеляційного суду, приймаючи розглядувану справу до провадження, суд першої інстанції не дав належної оцінки тому чи вказана адміністративна справа підсудна йому згідно правил предметної підсудності з огляду на нижченаведене.

Порядок відшкодування підприємствами витрат ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах та формування розрахунків вказаних витрат встановлено положеннями Інструкції (в редакції чинній, на час формування оскаржуваних розрахунків та виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 6.1 відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Абзацами 1 та 2 пункту 6.2 Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Розмір сум до відшкодування відповідно до пункту 6.4 Інструкції на поточний рік визначається органами ПФУ щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону 1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.5 Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів ПФУ, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За змістом пункту 1 «Положення про Пенсійний фонд України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 ПФУ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

З урахуванням наведеного та суті заявлених позовних вимог можна дійти висновку, що ОУПФ є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, суб'єктом владних повноважень і здійснюючи обов'язок щодо складання та надсилання розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій підприємствам, що мають покривати такі витрати, відповідач фактично здійснює свої владні управлінські функції у сфері публічних правовідносин.

На час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом правила предметної підсудності адміністративних справ, визначались статтею 18 КАС.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам (пункт 1 частини другої статті 18 КАС).

Необхідно зазначити, що позов ОСОБА_1 був звернений до ОУПФ, як іншого органу державної влади (територіального органу центрального органу виконавчої влади), що у свою чергу дозволяє прийти до висновку про доцільність розгляду такої справи окружним адміністративним судом.

Водночас, з набуттям чинності з 15.12.2017 КАС 2017, питання щодо предметної (юрисдикційної) підсудності із зазначенням категорій адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам та окружним адміністративним судам врегульовано положеннями статті 20 КАС 2017 (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення та апеляційного розгляду справи).

Відповідно до пункту 10 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС 2017 справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цієї редакції Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом частини першої статті 20 КАС 2017 місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Частиною другою статті 20 КАС передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті зокрема, справи у спорах фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності.

З огляду на вищенаведені положення вимог матеріального та процесуального законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді та вирішенні цієї справи було допущене порушення вимог предметної підсудності адміністративних справ, згідно перелічених норм статей 18 КАС та 20 КАС 2017, у відповідних редакціях.

Крім того, положеннями статті 20 КАС 2017, також не передбачено можливості розгляду такої категорії справ місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Відповідно до частини першої статті 318 КАС 2017 рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування судового рішення та направлення справи для розгляду за встановленою законом підсудністю, а саме до Рівненського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 318, 321, 322, 325, 328, 329 КАС 2017, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року скасувати, а справу направити на розгляд за встановленою законом підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС 2017.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року.