Справа № 805/2523/17-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа № 805/2523/17-а

провадження № К/9901/112/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України у Донецькій області, Артемівський міськрайонний суд Донецької області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, прийняту у складі судді Давиденко Т. В., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Гайдара А. В., Василенко Л. А., Компанієць І. Д.

І. Суть спору

1. У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області (далі - ТУ ДСА, відповідач), у якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА щодо не здійснення нарахування позивачу з 1 січня 2017 року суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, який з 1 січня 2017 року становить 32000 гривень;

1.2. зобов'язати ТУ ДСА провести перерахунок з 1 січня 2017 року суддівської винагороди позивачу, виходячи з посадового окладу у розмірі 32000 гривень;

1.3. зобов'язати ТУ ДСА провести виплату з 1 січня 2017 року позивачу суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за 2017 рік у розмірі, виходячи з посадового окладу у 32000 гривень з урахуванням проведених виплат.

2. Позов обґрунтований тим, що відповідач усупереч вимогам статті 130 Конституції України та статті 133 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» при обрахуванні виплачуваної йому суддівської винагороди застосував норми пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 1 червня 2016 року № 1774-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VII).

3. Ухвалою від 17 липня 2017 року Донецький окружний адміністративний суд до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучив Головне управління державної казначейської служби України у Донецькій області та Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

4. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наголошував на його безпідставності з огляду на правомірність застосування до спірних правовідносин пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VII.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

5. Постановою Верховної Ради України від 13 травня 2010 року № 2195-VІ ОСОБА_1 обрано на посаду судді безстроково.

6. Відповідно до наказу від 22 лютого 2017 року № 8 ОСОБА_1 призначений на посаду заступника голови Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 3 роки.

7. Нарахування посадового окладу ОСОБА_1 з 1 січня 2017 року здійснювалось із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у розмірі 1600 гривень.

8. 25 квітня 2017 року судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулись до ТУ ДСА із заявою № 219/05-02/111/17 про здійснення перерахунку суддівської винагороди за січень-березень 2017 року, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що з 1 січня 2017 року становить 32000 гривень і в подальшому нараховувати суддівську винагороду відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

9. ТУ ДСА листом від 24 травня 2017 року № 05-593/17 повідомило суддям Артемівського міськрайонного суду Донецької області про відсутність підстав для здійснення перерахунку суддівської винагороди з січня 2017 року та його обчислення в подальшому виходячи з посадового окладу судді в розмірі 32000 гривень.

10. Уважаючи протиправним застосування відповідачем при обчисленні посадового окладу судді пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VII, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

11. Донецький окружний адміністративний суд постановою від 25 жовтня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року, в позові відмовив.

12. Ухвалюючи такі рішення, суди виходили з безпідставності позову з огляду на правомірність застосування при обчисленні виплачуваної позивачеві суддівської винагороди вищевказаної законодавчої норми.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

13. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

14. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі позивач наполягає на протиправності застосування при обчисленні його посадового окладу пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VII.

15. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду; скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.

16. ТУ ДСА подало відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

V. Оцінка Верховного Суду

17. Проаналізувавши доводи касаційної скарги, зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами обставини справи та виходячи з приписів статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому доцільним є зауважити, що ініціювання передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є прерогативою суду касаційної інстанції, який розглядає справу, крім випадків, коли така передача прямо передбачена процесуальним законом.

18. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Згідно з частиною першої статті 135 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

20. За змістом пункту 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

21. Пунктом 23 наведеного Розділу визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ).

22. Таким чином, правильними є висновки судів першої й апеляційної інстанцій про те, що позивачу повинна нараховуватись суддівська винагорода відповідно до Закону № 2453-VІ.

23. Частиною третьою статті 133 Закону № 2453-VI обумовлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Ця норма є бланкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, що застосовується для обрахунку такого окладу. Тому необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір мінімальної заробітної плати. Такі норми доповнять частину третю статті 133 Закону 2453-VI і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

24. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення, а саме, пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ, яким установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Отже, таким приписом законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати (3200 гривень у спірний період) як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й суддів.

25. Водночас цим же пунктом законодавець передбачив таке: «До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень».

26. Аналіз такого правового врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець встановив:

по-перше, два види (розміри) мінімальної заробітної плати;

по-друге, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати 3200 гривень;

по-третє, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів суддів застосовується розмір мінімальної заробітної плати 1600 гривень.

27. Крім того, таким врегулюванням законодавець не порушив гарантії суддів щодо розміру суддівської винагороди, оскільки для визначення окладу судді підлягає застосуванню розмір мінімальної заробітної плати, який не є меншим від того, що застосовувався раніше до такого врегулювання.

28. За таких обставин Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

29. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VI. Судові витрати

30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року у справі № 805/2523/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець