Справа № 460/2616/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2018 року м. Рівне №460/2616/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 03.08.2017.

Ухвалою від 17.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На обґрунтування позовних вимог вказано, що в травні 2017 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. До заяви, серед іншого, позивачем було подано довідку №8 від 28.03.2001, видану ВАТ "Здолбунівське АТП-15662", проте вказана довідка не була врахована відповідачем, так як дане товариство припинило свою роботу. Вважає дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії з таких підстав протиправними, оскільки ним було подано всі необхідні документи для призначення йому пенсії. За таких обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

09.11.2018 на адресу суду надійшов відзив Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на позовну заяву (а.с.23-25). На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують факт роботи із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки та відсутністю документів про атестацію робочого місця. За таких обставин, сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю..

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

06.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про підтвердження стажу роботи №15 (а.с.27).

Рішенням від 19.10.2017 за №25 комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області у задоволенні заяви позивача відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують факт роботи із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки та відсутністю документів про атестацію робочого місця.

10.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Листом від 22.05.2018 за №Н-22 Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомив позивачу, що для призначення пенсії по віку за Списком №2 ним було надано довідку №8 від 28.03.2001, видану ВАТ "Здолбунівське АТП-15662", яке припинило свою діяльність, а тому підстав для її врахування в органу Пенсійного фонду немає. Також зазначено, що рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.10.2017 за №25 відмовлено у повному обсязі в підтвердженні стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з 03.06.1982 по 04.05.1994 у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують факт роботи із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки та відсутністю документів про атестацію робочого місця (а.с.8).

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України №1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 визначено пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788.

Так, відповідно до пункту "б" статті 13 цього Закону право па пенсію за віком мають чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими й важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт і професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, після досягнення віку 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічну за змістом норму вміщує і стаття 144 розділу XIV-1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються до органу Пенсійного фонду України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, який був чинним на період роботи ОСОБА_1, зазначено посаду: маляри, що працюють з емальовими фарбами, нітрофарбами, нітролаками та свинцевими фарбами.

Згідно з Єдиним тарифно-кваліфікаційним довідником робіт і професій робітників (випуск 1) до обов'язків маляру 3,4-го розряду входить, зокрема, виготовлення сумішей з масляних фарб і лаків, нітрофарб, нітролаків та синтетичних емалей.

Постановою Державного комітету СРСР зі стандартів від 29.09.1988 №3388 було затверджено та введено в дію Державний стандарт Союзу РСР Гост 12.1.005-88, яким визначено гранично допустимі концентрації шкідливих речовин в повітрі робочої зони. Визначення класу небезпеки лакувально-фарбувального матеріалу провадиться за класом небезпеки найбільш токсичного компоненту, що входить до його складу, як правило, за класом небезпеки органічного розчинника. Нітрофарби - це фарби на основі нітрату целюлози, які отримують оброблюванням целюлози азотною кислотою (3 клас небезпеки). Розводяться нітрофарби розчинниками, зокрема, № 646 суміш бутилацетата, амилацетата, етилцелозольва, ацетона, спирту бутилового (3 клас небезпеки), спирту етилового, толуол (3 клас небезпеки). Нітролаки отримують на основі нітратів целюлози та нітроцелюлози. До складу нітролаків входять також розчинники складні ефіри, кетони, спирти, та їх суміші з ксилолом (3 клас небезпеки) та толуолом (3 клас небезпеки).

З викладеного слідує, що робота маляра, який працює з емальовими фарбами, нітрофарбами, нітролаками та свинцевими фарбами вважається роботою із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

В Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, зазначено посаду: маляри, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

При цьому, трудова книжка, відповідно до положення ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону №1788 та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Як свідчать записи трудової книжки позивача, 03.06.1982 ОСОБА_1 прийнятий на роботу маляром четвертого розряду ОГМ в Здолбунівське автотранспортне підприємство (перейменоване у ВАТ "Здолбунівське АТП-15662") відповідно до протоколу №42-к від 01.06.1982, 01.03.1984 йому присвоєно п'ятий розряд маляра, 01.06.1987 - у зв'язку з введенням 15662 нових тарифних ставок і умов оплати праці підтверджено п'ятий розряд маляра позивача. З 04.05.1994 ОСОБА_1 звільнений з роботи по переводу в МП "Пролісок" згідно з наказом №21 від 04.05.1994 (а.с.15-16).

Також, відповідно до довідки ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" від 28.03.2001 №8 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на даному підприємстві на посадах, які дають право на пільгову пенсію, а саме: маляром зайнятим на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижчим 3 класу небезпеки з 03.06.1982 до 04.05.1994. Професія маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижчим 3 класу небезпеки передбачена списком №2 розділ ХХХІІ "Загальні професії" позиція 2320000-ІЗ450, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1194 №162. Працював маляром на роботах із застосуванням нітрофарб, нітролаків, лаків, які містять бензол, толуол, складні спирти. Інших робіт не виконував. Довідка видана на підставі первинних документів, книг, наказів за 1952-1994 роки, особових рахунків на зарплату за 1982-1994, карточки ф Т-2 (а.с.9).

Даний факт також підтверджується архівними довідками Архівного відділу Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 26.08.2016 за №655, від 10.10.2017 за №881 та від 31.08.2017 за №735 (а.с.12-14).

При цьому, судом критично оцінюються твердження відповідача, що Відкрите акціонерне товариство "Здолбунівське АТП-156662" припинило свою діяльність 03.12.2010, а тому підстав для врахування довідки №8 від 28.03.2001 у них немає підстав, оскільки вказана довідка видана ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" 28.03.2001, тобто діючим на той час підприємством, є чинною та не скасованою.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують роботу позивача за Списком №2, що надає право на включення періоду роботи з 3.06.1982 по 04.05.1994 у ВАТ "Здолбунівське АТП-15622" до стажу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Одночасно, суд не бере до уваги, покликання відповідача, на відсутність доказів проведення атестації робочих місць за умовами праці ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" як на підставу для відмови у призначенні пенсії позивачу з огляду на таке.

Так, згідно з п.п.1, 2, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ №442 від 01.08.1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форми власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здоров'я й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

З наведених норм слідує, що обов'язок проведення атестації робочих місць виник після 21 серпня 1992 року, його проведення покладено на керівників підприємств і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Як встановлено судом, позивач звільнений з посади маляра 04.05.1994, тобто атестація робочих місць за умовами праці на ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" могла бути проведена після звільнення позивача, до 1997 року.

Суд вважає, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Таким чином, позивач не може нести тягар неналежного виконання обов'язку проведення атестації робочих місць своїм роботодавцем, а несвоєчасне проведення атестації не бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу зазначеного судом періоду роботи до спеціального трудового стажу.

Правова позиція аналогічного змісту також була висловлена Верховним Судом України у постанові по справі №21-307а14 від 16.09.2014.

В даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, підтвердженого належними доказами, лише у зв'язку з не наданням документів на підтвердження проведення ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" атестації робочих місць, тобто у зв'язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг вплинути.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України").

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" № 137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправними діями Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у не призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує, відповідно до пункту першого частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

З огляду на це, Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області слід зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати звернення про призначення пенсії - 10.05.2018.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 належать до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,35700, паспорт НОМЕР_1) до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Яворницького,34, м.Рівне,33001, ) задовольнити повністю.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області слід зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати звернення про призначення пенсії - 10.05.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.