Справа № 161/2930/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1243/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

апелянта ОСОБА_1

представника відповідача Наумчик О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Івасюта Л.В. о 15 год. 25 хв., у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 27 серпня 2018 року) у справі № 161/2930/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок його пенсії, виходячи з розміру його грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, в тому числі, премії 100 % в розмірі 1670 грн та індексації в сумі 520,32 грн;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок його пенсії з 29.11.2016, яка розраховується відповідно до положень ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-ІV, виходячи з розміру його грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, в тому числі, з врахуванням премії 100 % в розмірі 1670 грн та індексації 520, 32 грн, яке становило в цілому 3861, 58 грн, та проводити виплату йому пенсії, виходячи з вказаного грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, , що обчислення відповідачем пенсії з грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за 24 останні календарні місяці перед звільненням не відповідало вимогам чинного на час призначення йому пенсії законодавства України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідача відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 є безпідставною, оскільки зміст ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не змінювався після зміни, внесених Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», неконституційними не визнавався та є чинними.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що не судом не враховано позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 10.03.2015 у справі № 21-70а15 згідно якої індексація з якої сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців з розміру, якого обчислюється пенсія.

Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що в період з 1991 по 2011 роки позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах середнього та начальницького складу Державної автомобільної інспекції УМВС України у Волинській області.

З 01.09.2011 ОСОБА_1 вийшов на пенсію з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ та автомобільно-технічної інспекції ДАІ УМВС України у Волинській області у званні майора.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, з 01.09.2011 та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

29.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення 3861, 58грн., яке складається з посадового окладу - 700 грн, окладу за спеціальне звання - 125грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50 % - 556, 88 грн; премії 100 % - 1670 грн; та індексації до 31.08.2011 - 520,32 грн.

У відповіді на заяву від 05.12.2016 відповідач повідомив позивача, що розмір його пенсії встановлено вірно, а саме при визначенні додаткових видів грошового забезпечення для призначення йому пенсії були застосовані норми ст. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.199з № 393.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання визначення заробітку (грошового забезпечення) для обчислення пенсії врегульоване ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції закону до 01.01.2008) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 29 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме виключено слова «за останньою штатною посадою перед звільненням» та доповнено словами «та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, з 01.01.2008 ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням змін внесених підпунктом 4 пункту 29 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, встановлювала, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 29 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Разом з цим, з 01.10.2011 частина 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» була викладена в новій редакції, відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та встановлювала, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, та на час призначення позивачу пенсії, зміст ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не змінювався. Зміни, внесені Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» неконституційними не визнавались та є чинними.

Отже, колегія суддів зазначає, що на час призначення позивачу пенсії за вислугу років (01.09.2011), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей обчислюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 04.07.2018 у справі № 592/11318/17 (№ К/9901/18198/18).

З огляду на встановлене та висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідача відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 є безпідставною

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року у справі № 161/2930/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року