Справа № 826/12640/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) третя особа: ОСОБА_5, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) третя особа: ОСОБА_5, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 р. закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання з'явився апелянт та його представник, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Також в судове засідання з'явився ОСОБА_5 та його представник.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки у спірних правовідносинах існує спір про право.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до завдання на проектування Департаменту земельних ресурсів від 16.01.2016 року ФОП ОСОБА_6 у 2016 році розробив проект землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки площею 0,0910га по АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка зареєстрована в базі Державного земельного кадастру під кадастровим НОМЕР_1 та в міському земельному кадастрі м.Києва.

07.11.2016 року Департаментом земельних ресурсів КМДА підготовлений Проект рішення ПР-11985 від (кадастрова справа А-22227) про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1.

Однак, листом від 02.08.2017 року Департамент земельних ресурсів КМДА повідомив позивача про відхилення комісією проекту рішення "Про передачу громадянину ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 через те, що існує земельний спір, та додав Витяг з протоколу №14 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 04.07.2017 року.

З витягу із протоколу №14 від 04.07.2017 року вбачається, що підставою для відхилення проекту стало те, що сусід ОСОБА_5 24.03.2017 року подав до Київської міської ради заяву вх.№08/Т-3271 про наявність спору щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з цим робоча група рекомендувала постійній комісії КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування відхилити проект рішення та повернути матеріали кадастрової справи №22227 та справи клопотання К-27229 до Департаменту земельних ресурсів КМДА до вирішення земельних спорів.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, в якому просить визнати протиправним рішення постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, викладене у Витягу з протоколу засідання комісії №14 від 04 липня 2017 року про відхилення проекту рішення (ПР-11985 від 07 листопада 2016 року (кадастрова справа А-22227) «Про передачу громадянину ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1» та зобов'язати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради подати зазначений проект рішення на розгляд Київської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п.1,2,7 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 2 ЗК України - земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 5 ЗК України передбачено, що земельне законодавство базується, в тому числі на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно до ч. 2 ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14), від 11 листопада 2014 року (справа № 21-405а14), від 09 грудня 2014 року (справа 21-308а14), від 17 лютого 2015 року (справа 21-551а14), від 24 лютого 2015 року, від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2510-ЦІ5), висновки якого є обов'язковими для врахування судами у відповідності до положень ст.244-2КАС України.

Верховний суд України у рішенні № 6-2510-ц15 від 16 грудня 2015 року зазначив, що визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно до ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Враховуючи, що фактично спір даного позову стосується набуття права власності на земельну ділянку, який також взаємопов'язаний із претензіями третьої особи на частину цієї ділянки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана справа не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства не зважаючи на те, що стороною у справі є фактично суб'єкт владних повноважень.

З огляду на зазначене, вказаний спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільно-правових відносин.

Виходячи із наведеного, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, відповідно до якого суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що доводи апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

На підстав вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) третя особа: ОСОБА_5, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 27.11.2018