Справа № 826/13949/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Кузьменка В.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на прийняту у порядку письмового провадження ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року, постановлену за наслідками розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про встановлення способу і порядку виконання рішення у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - Позивач, ПАТ «Київенерго») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - Відповідач, Офіс ВПП) про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.07.2016 року №Ю-9-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 року, позов задоволено повністю - визнано протиправною та скасовано вимогу Офісу ВПП про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 року №Ю-9-17.

У серпні 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про встановлення способу виконання судового рішення, в якому просило встановити спосіб виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року шляхом зобов'язання Офісу ВПП вчинити дії щодо зарахування платежів згідно платіжних доручень №2163 від 03.06.2016 року, №2214 від 06.06.2016 року, №№ 2218, 2219, 2220, 2221, 2222, 2223 від 07.06.2016 року, №2516 від 09.06.2016 року, №4083 від 10.06.2016 року, №4097 від 13.06.2016 року, №4115 від 14.06.2016 року, №4163 від 15.06.2016 року, №4170 від 16.06.2016 року, №4198 від 17.06.2016 року, №4221 від 21.06.2016 року в рахунок сплати ПАТ «Київенерго» єдиного внеску за червень 2016 року відповідно до призначення платежу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Київенеро» відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що передбачені законом підстав для задоволення заяви відсутні, а оскільки визначені у ній вимоги фактично спричиняють зміну судового рішення, що не узгоджується з приписами ст. 378 КАС України.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її у повному обсязі та прийняти нове судове рішення, яким заяву ПАТ «Київенерго» задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд не врахував, що постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року неможливо, адже твердження Офісу ВПП про те, що податкова вимога є відкликаною, не відповідає дійсності, оскільки за ПАТ «Київенерго» продовжує обліковуватися заборгованість зі сплати єдиного внеску, що підтверджується направленою Офісом ВПП новою податковою вимогою від 13.06.2018 року №Ю-65-17.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.11.2018 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від Відповідача не надійшло.

У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених в останній підстав.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, проаналізувавши положення ст. 378 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що жодних передумов для зміни способу і порядку виконання рішення немає, а викладені у заяві вимоги спрямовані на зміну змісту резолютивної частини судового рішення, що процесуальним законом не допускається.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України у редакції, яка була чинною на момент подання ПАТ «Київенерго» заяви, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 378 КАС України у чинній редакції визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом.

Обґрунтованими є виключні обставини, які є об'єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому, під встановленням або зміною способу чи порядку виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Водночас, у контексті наведеного суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив, що встановлення способу виконання рішення у жодному випадку не повинно змінювати суті самого рішення.

Натомість, зміст заявлених ПАТ «Київенерго» вимог щодо зарахування платежів в рахунок сплати єдиного внеску за червень 2016 року відповідно до призначення платежу свідчать, що зміна способу виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року шляхом, визначеним в указаній заяві Позивача, матиме своїм наслідком зміну самої суті судового рішення, що положеннями ст. 378 КАС України не передбачено.

При цьому посилання Апелянта на не дослідження судом першої інстанції того факту, що Відповідач продовжує направляти Позивачу нові податкові вимоги на підставі боргу, за яким податкову вимогу було скасовано, колегією суддів оцінюється критично, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено, що відповідні податкові вимоги направлені ПАТ «Київенерго» у зв'язку з виникненням податкового боргу за червень 2016 року, відсутність якого була встановлено у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 378 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено « 28» листопада 2018 року.