Справа № 821/399/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/399/18

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року, прийняте у відкритому судовому засіданні об 11:00 год. в м. Херсоні, повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 травня 2018 року, по справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 23.11.2017 № про застосування штрафу з податку на додану вартість в сумі 280555,70 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, які полягають у нарахуванні ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" пені з податку на додану вартість у сумі 622,49 грн.;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області вчинити дії по скасуванню неправомірно нарахованої нені в сумі 622,49 грн. шляхом приведення у відповідність інтегрованої картки ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" стосовно відомостей з податку на додану вартість;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, які полягають у врахуванні частини від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту у податковій декларації з ПДВ ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" за липень 2017 року (№ від 21.08.2017) у зменшення суми податкового боргу по пені, нарахованої 14 серпня 2017 року в розмірі 12198,95 грн.;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області вчинити дії по врахуванню від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту у податковій декларації з ПДВ ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" за липень 2017 року (№ від 21.08.2017) в повному обсязі 700000,00 грн., включаючи 12198,95 грн., у зменшення суми податкового боргу по штрафам з ПДВ по податковим повідомленням-рішенням від 13.06.2017 №№, , нарахованих 30 червня 2017 року, шляхом приведення у відповідність інтегрованої картки ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" стосовно відомостей з податку на додану вартість;

- відшкодувати ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" за рахунок відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно застосовано штраф з податку на додану вартість в сумі 280555,70 грн., висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають нормам чинного законодавства.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідачем неправомірно застосовано штраф з податку на додану вартість в сумі 280555,70 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання з ПДВ по податковим повідомленням-рішенням від 13.06.2017 №, № в розмірі 1402778,50 грн., висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» самостійно сплачено в повному обсязі, як податковий борг так і нараховану пеню. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено без розгляду три вимоги АТ «Херсонська ТЕЦ», а саме вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 23.11.2017 № про застосування штрафу з податку на додану вартість в сумі 280555,70 грн.; 2) визнання протиправними дій ГУ ДФС у Херсонській області, які полягають у нарахуванні АТ «Херсонська ТЕЦ» пені з податку на додану вартість у сумі 622,49 грн.; 3) зобов'язання ГУ ДФС у Херсонській області вчинити дії по скасуванню неправомірно нарахованої нені в сумі 622,49 грн. шляхом приведення у відповідність інтегрованої картки АТ «Херсонська ТЕЦ» стосовно відомостей з податку на додану вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що ПРАТ "Херсонська ТЕЦ" (00131771) на порушення вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) прострочено термін сплати визначеного контролюючим органом податкового зобов'язання по податку на додану вартість по податковому повідомленню - рішенню (форма 'Р') № від 13.06.2017 року, податковому повідомленню - рішенню (форма 'Р') № від 13.06.2017 року. Позивач на протязі 2017 року постійно не своєчасно сплачував узгоджені зобов`язання, визначені податковими деклараціями та майже весь рік на обліковій картці платника податків рахувався податковий борг. ПАТ «Херсонська ТЕЦ» (00131771) на порушення вимог пункту 57.1 ст. 57 ПК України прострочено термін сплати узгодженого податкового зобов`язання по податку на додану вартість, зазначену платником у податкових деклараціях з ПДВ за листопад - грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом проведено камеральна перевірка з питань своєчасності сплати податків до бюджету ПАТ "Херсонська ТЕЦ" (00131771) по податковому повідомленню-рішенню (форма 'Р') № від 13.06.2017 року, податковому повідомленню-рішенню (форма 'Р') № від 13.06.2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.10.2017 року № 2227/21-22-12-01/00131771.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати грошового зобов'язання податку на додану вартість. При затримці сплати суми грошового зобов'язання протягом граничних строків передбачена відповідальність пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

08.11.2017 року приватне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" направили на адресу ГУ ДФС у Херсонській області заперечення до акту камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" по податковим повідомленням-рішенням від 13.06.2017 № , № .

17.11.2017 року направлено лист № 5492/10/21-2212-01-08 ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" "Щодо розгляду заперечень".

23.11.2017 року контролюючих органом винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 280555,70 грн.

01.12.2017 року позивач звернувся до ДФС України зі скаргою про перегляд податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 23.11.2017 № та пені з податку на додану вартість.

Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 12.02.2018 року № 5766/6/99-99-11-03-01-25 ДФС залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 23.11.2017 № , а скаргу - без задоволення.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.36, 14.1.175, 14.1.178, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 46.1 ст.46 ПК України податковоа декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.50.1. ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Приписами п.54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Кодексу встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54. 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно положень п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведенні камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно з п.87.9. статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.п. 129.1.2, 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідний законодавством.

Відповідно до п.131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ "Херсонська ТЕЦ" прострочено термін сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість за грудень 2016 року, січень - лютий 2017 року.

Станом на 14.08.2017 року в ІКП з податку на додану вартість ПАТ "Херсонська ТЕЦ" рахувалась заборгованість у сумі 1406764,55 грн. за несплату по податковому повідомленню - рішенню (форма 'Р') № від 13.06.2017 року. Згідно платіжного доручення від 14.08.2017 р. № 2861 підприємством сплачено 706764,55 грн., в результаті сума недоїмки склала 700000 грн. та згідно п.п.129.1.1 ст.129 ПКУ нараховано пеню в сумі 12198,95 грн.

Станом на 21.08.2017 року в ІКП з податку на додану вартість ПАТ "Херсонська ТЕЦ" рахувалась заборгованість 712198,95 грн., яка складається з недоїмки у сумі 700000 грн. та пені у сумі 12198,95 грн.

Підприємством 21.08.2017 року надано декларацію з ПДВ за липень 2017 року та задекларовано суму ПДВ в погашення податкового боргу у сумі 700000 грн., внаслідок чого згідно з черговістю виникнення податкового боргу, відбулось погашення пені в сумі 12198,95 грн. та недоїмки у сумі 687801,05 грн. Станом на 21.08.2017 року залишок непогашеної недоїмки склав 12198,95 грн.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов