Справа № 0740/825/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018 року м. Ужгород№ 0740/825/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: представник - Гончарук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ЗК274/7/АВ/П від 22.06.2018 р., винесений головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Берник Зоряном Петровичем; 2) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК274/7/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-114 від 05.07.2018 р., винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик Василем Івановичем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в ході проведеного інспекційного відвідування посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області виявлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме, встановлено, що позивач залучав до роботи фізичних осіб без укладення з ними трудового чи цивільно-правового договору. У зв'язку з чим відповідачем прийнято оскаржене рішення та застосовано до позивача фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 223380,00 грн., а також винесено припис про усунення виявлених порушень. Вважає такі протиправними з огляду на те, що інспекційне відвідування проведено з порушенням законодавчих норм, зокрема, на підставі направлення без зазначення типу заходу та не за тією адресою, що вказана в такому. Окрім того, стверджує, що вказані в акті перевірки фізичні особи насправді є працівниками іншого суб'єкта господарювання, а саме, фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 яка здійснює господарську діяльність за тією ж адресою, що й позивач. Вказує на те, що посадові особи відповідача не могли відібрати пояснення від громадянки ОСОБА_6, на які посилаються в акті, оскільки така особа не володіє українською мовою.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду 21 листопада 2018 року проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №07-11/3520 від 14.09.2018 р. Зокрема вважає, що інспекційне відвідування позивача проведено на підставі наявних повноважень та в порядку, встановленому законом, за результатами якого виявлено факт використання праці фізичних осіб, яка збігається з видом економічної діяльності позивача, без укладення трудового договору або інших договорів цивільно-правового характеру. Факт роботи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ресторані, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, підтверджені письмовими поясненнями таких осіб, підписаними ними особисто. Посилання позивача на заяву ОСОБА_7 від 22.06.2018 р. з повідомленням про розірвання цивільно-правової угоди з ФОП ОСОБА_8 вважає неналежним доказом, оскільки надання певних послуг ФОП ОСОБА_8 не виключає виконання трудових функцій у ФОП ОСОБА_1

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області на підставі наказу «Про проведення інспекційних відвідувань» від 13.06.2018 р. №102, виданого на підставі доповідної записки начальника відділу Управління Держпраці у Закарпатській області, та направлення на проведення інспекційного відвідування №610 від 14.06.2018 р. 22 червня 2018 року проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та здійснює підприємницьку діяльність у ресторані «Paradise», за адресою: АДРЕСА_2 (акр. спр. 56 - 58; 61).

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт №ЗК 274/7/АВ від 22 червня 2018 року (арк. спр. 63 - 71), відповідно до якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 22 червня 2018 року допустив до роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не уклавши з ними трудовий договір, а відтак порушив вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Вказані висновки посадових осіб відповідача базуються на тому, що при проведенні інспекційного відвідування в приміщенні ресторану «Paradise», за адресою: АДРЕСА_2 були присутні чотири працівника, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_10. Наданими ФОП ОСОБА_1 документами встановлено, що ОСОБА_9 працює згідно з наказом №4 від 14.06.2018 року з 15 червня 2018 року, а ОСОБА_10 - згідно з наказом №5 від 14.06.2018 року з 15 червня 2018 року. Відомостей щодо укладення трудових або цивільно-правових договорів з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не надав. У поясненні, наданому посадовим особам відповідача, ОСОБА_7 повідомила, що перший день практикується у ФОП ОСОБА_1 різноробочою, трудовий або цивільно-правовий договір з нею не укладався. ОСОБА_6 також пояснила, що практикується у ФОП ОСОБА_1 кухонним працівником з 21 червня 2018 року та з нею ні трудовий, ані цивільно-правовий договір не укладалися, оскільки вона стажується.

На підставі висновків акту перевірки та фактів встановлення допуску до роботи фізичних осіб без укладення трудового договору та оформлення трудових відносин у встановленому законом порядку, головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Берником З.П. винесено припис про усунення виявлених порушень №ЗК 274/7/АВ/П від 22 червня 2018 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 зобов'язано усунути у строк до 28 червня 2018 року виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законі про працю України (акр. спр. 94 - 95).

Також головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Берником З.П. складено протокол про адміністративне правопорушення №ЗК 274/7/АВ/П/ПТ від 22 червня 2018 року (арк. спр. 96 - 98).

Розглянувши акт інспекційного відвідування від 22 червня 2018 року №ЗК 274/7/АВ начальник Управління Держпраці у Закарпатській області прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗК274/7/АВ/П/ПТ-ТД від 27 червня 2018 року (арк. спр. 60).

Листом б/н від 25 червня 2018 року ФОП ОСОБА_1 повідомив головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Берника З.П про те, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані дві фізичні особи-підприємці, які займаються різними видами підприємницької діяльності, та про те, що ФОП ОСОБА_1 працевлаштуванням кухарів та різноробочих не займається (арк. спр. 100).

Аналогічні за змістом пояснення були надані посадовій особі відповідача також під час проведення інспекційного відвідування 22 червня 2018 року, відповідно до яких позивач підтвердив факт використання праці двох найманих працівників - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 Стосовно інших фізичних осіб пояснив, що такі працюють в ФОП ОСОБА_8 (акр. спр. 88).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 22 червня 2018 року №ЗК 274/7/АВ начальник Управління Держпраці у Закарпатській області виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК274/7/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-114 від 05.07.2018 р., якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 223380,00 грн. (акр. спр. 31 - 34).

Не погоджуючись з прийнятими посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області рішеннями, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340, Управління Держпраці у Закарпатській область здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

П. 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, в тому числі, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 6 Порядку №295, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (ч. 19 Порядку №295).

Згідно з нормами п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

П. 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Оскаржені рішення відповідача були прийняті на підставі висновків посадових осіб Управління Держпраці у Закарпатській області про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про працю, а саме, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Нормами ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Ст. 21 КЗпП України надано визначення поняттю «трудовий договір», відповідно до якого таким є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. 265 КЗпП України передбачають відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, зокрема, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", регулюється Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509).

Так, відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені, в тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3 Порядку №509).

Абз. 2 п. 8 Порядку №509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють трудові правовідносини, суд дійшов висновку, що такими є правовідносини, що виникають між роботодавцем та працівником в процесі реалізації гарантованого права останнього на працю.

Таким чином, суб'єктами трудових відносин є, з одного боку, працівник, а з другого - роботодавець. Працівником є фізична особа, що перебуває в трудових відносинах з роботодавцем на підставі укладеного трудового договору і завдяки своїй праці виконує певну трудову функцію. В свою чергу, роботодавцем є власник підприємства, установи, організації чи фізична особа-підприємець, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Враховуючи вищенаведений суб'єктивний склад трудових правовідносин, суд вважає, що для встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, посадові особи відповідача повинні довести наявність трудових відносин між працівником та роботодавцем, яким, в даному випадку вважається ФОП ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, заявлялося позивачем в судовому засіданні та неодноразово повідомлялося посадовим особам відповідача в ході розгляду справи про накладення штрафу, ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність в орендованому в громадянки ОСОБА_12 згідно з договором оренди нерухомого майна від 10.04.2017 року приміщенні, загальною площею 220,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 Вказане нерухоме майно передано в оренду ФОП ОСОБА_1 для використання в якості кафе-бару (арк. спр. 77-78).

Одночасно частина вказаного приміщення, а саме, нерухоме майно, загальною площею 40,5 кв. м та складські приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, орендодавцем ОСОБА_12 передано в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 згідно з договором оренди нерухомого майна від 14.02.2018 р. для використання в якості кафе-бару (арк. спр. 134-135).

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що в приміщенні ресторану «Paradise», розташованого за адресою: АДРЕСА_2, де 22 червня 2018 року працівниками Управління Держпраці у Закарпатській області проводилось інспекційне відвідування, підприємницьку діяльність у сфері громадського харчування здійснюють дві фізичні особи-підприємці: ФОП ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець ОСОБА_8 (акр. спр. 15, 73).

На виконання листа головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Цапулич Н.І. для проведення інспекційного відвідування позивачем було надано відомості щодо працевлаштування двох фізичних осіб, а саме, ОСОБА_9 та ОСОБА_11.

Стосовно фізичних осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач пояснив, що такі працюють у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 (акр. спр. 88, 100).

Жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що трудові відносини вищевказаних осіб виникли саме з ФОП ОСОБА_1, відповідач суду не надав.

На підтвердження своїх доводів про відсутність будь-яких трудових відносин з вищезазначеними громадянками позивач надав суду копії цивільно-правової угоди, укладеної 22 червня 2018 року між фізичною особою ОСОБА_7 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (акр. спр. 136), та повідомлення про прийняття працівника на роботу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_6 (акр. спр. 39).

Суд не вважає належними доказами наявні в матеріалах справи пояснення громадянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в яких такі повідомляють, що працюють саме в ФОП ОСОБА_1, оскільки вони написані не вищевказаними особами власноручно, а посадовою особою відповідача. Більше того, точність фіксації відібраних від ОСОБА_6 пояснень не засвідчена нею шляхом проставлення відповідної відмітки (акр. спр. 92, 93).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає не доведеним належними та допустимими доказами факт працевлаштування фізичних осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 саме ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, суд зазначає, що для застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України необхідним є наявність в діях (бездіяльності) суб'єкта господарювання складу правопорушення, передбаченого абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

У зв'язку з чим, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами факту скоєння ФОП ОСОБА_1 такого правопорушення, суд вважає, що оскаржені припис та постанова є такими, що прийняті всупереч норм чинного законодавства, а тому є неправомірними та підлягають скасуванню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018; код ЄДРПОУ - 39795035) про визнання протиправними та скасування припису та постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ЗК274/7/АВ/П від 22.06.2018 р., винесений головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Берник Зоряном Петровичем.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК274/7/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-114 від 05.07.2018 р., винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик Василем Івановичем.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018; код ЄДРПОУ - 39795035) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 2938,61 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2018 року.

СуддяР.О. Ващилін