Справа № 814/75/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/75/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення рішення 03.04.2018 р.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Судді - доповідача -Шеметенко Л.П.
судді -Стас Л.В.
судді -Турецької І.О.

За участю: секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною відмови від 12.12.2017 року № 1820/05/28-2017, визнання протиправним та скасування рішення від 23.08.2017 року, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про:

- визнання протиправною відмови ГУНП в Миколаївській області, оформленої листом від 12.12.2017 року №1820/05/28-2017, у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУНП в Миколаївській області від 23.08.2017 року, яким затверджено висновок про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на перше січня календарного року;

- зобов'язати ГУНП в Миколаївській області повторне розглянути звернення ОСОБА_4;

- зобов'язати ГУНП в Миколаївській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням 2-ої групи інвалідності у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ, згодом був прийнятий на службу в поліцію та звільнений з поліції у квітні 2016 року через хворобу. У червні 2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Позивач вказував на те, що відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» для колишніх працівників міліції право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». З огляду на вказані положення Закону, та враховуючи, що захворювання, що виникло у позивача пов'язане із проходженням служби в ОВС, позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Оскільки позивачем було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у вказаному розмірі, позивач звернувся за захистом порушених, на його думку, прав до суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції при вірному встановленні фактичних обставин справи, неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_4 посилався на те, що на момент встановлення йому інвалідності та звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги застосуванню підлягає саме ст. 23 Закону України «Про міліцію», яка передбачає право на таку допомогу.

Крім того, ОСОБА_4 вказував на те, що на час звернення його із відповідною заявою до відповідача, в Законі України «Про Національну поліцію» не було врегульовано положення про суми виплат одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням інвалідності поліцейському, пов'язаного із проходженням служби в ОВС, а тому на підставі п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», застосовуються саме положення ст. 23 Закону України «Про міліцію» та положення постанови КМУ № 850 від 21.10.2015 року в частині визначення суми виплати одноразової грошової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справах в період з 13.03.1995 року по 06.11.2015 року, а з 07.11.2015 року по 25.04.2016 року - в органах Національній поліції України.

15.04.2016 року військово-лікарською комісією складено свідоцтво про хворобу №99, згідно з яким у позивача виявлено ряд захворювань, пов'язаних з проходженням служби в Національній поліції України та визнано непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час. (а.с.20 (зворот).

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №93 о/с від 25.04.2016 року майора поліції ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції через хворобу (п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію») (а.с.19).

Протоколом №13 від 21.06.2016 року військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області» п. 12 свідоцтва про хворобу позивача №99 від 15.04.2016 року в частині зв'язку захворювання із службою в Національній поліції викладено у новій редакції, а саме, зазначено, що захворювання позивача пов'язані із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 21).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №435613 від 21.06.2016 року позивачеві до 01.06.2018 року встановлена ІІ група інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (а.с. 22).

07.02.2017 року позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Проте, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, посилаючись на те, що статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювань, пов'язаних з проходженням служби в ОВС.

Позивач оскаржив вказану відмову до суду.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 року скасовано постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.07.2017 року та прийнято нову, якою визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_4 з доданими до неї документами про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності, та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_4 щодо призначення та виплати на його користь одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 року Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області, за наслідками розгляду заяви позивача від 31.03.2017 року № Д-58, було прийнято рішення від 12.12.2017 року про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

В той же час, згідно вказаного рішення позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 144 000 грн. (90 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до ст.97 Закону України «Про Національну поліцію»), згідно висновку від 23.08.2017 року.

12.12.2017 року ГУНП в Миколаївській області листом №1820/05/28-2017 повідомило ОСОБА_4 про нараховану йому суму одноразовою грошової допомоги у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму.

Не погоджуючись з відмовою ГУНП в Миколаївській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та з рішенням від 23.08.2017 року про затвердження висновку щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на перше січня календарного року, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, посилався на те, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у червні 2016 року, тобто під час дії Закону України «Про Національну поліцію», а тому порядок отримання такої допомоги, в тому числі і її розмір, врегульовано саме ст.ст.97-99 Закону України «Про Національну поліцію», а не ст.23 Закону України «Про міліцію», яка відносно позивача втратила чинність.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII.

У ст. 97 вказаного Закону визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону «Про Національну поліцію», прийнято Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 (постанова КМУ від 21 жовтня 2015 р. № 850).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

В свою чергу, і стаття 23 Закону України «Про міліцію», і стаття 97 Закону «Про Національну поліцію» пов'язує право на отримання одноразової грошової допомоги з моментом встановлення інвалідності.

Таким чином, враховуючи те, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає саме з часу встановлення інвалідності, тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015 року - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

В даному випадку інвалідність позивачу встановлена згідно Довідки до акту огляду МСЕК від 21.06.2016 року з 21.06.2016 року, тобто після звільнення з органі поліції, тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850 застосуванню не підлягають.

Крім того, органом, до якого позивач мав звернутися і звернувся з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, тоді як питання виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.23 Закону України «Про міліцію», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, розглядає орган внутрішніх справ, де проходив служби працівник міліції, а виплату здійснює МВС України зазначене питання.

З огляду на все вище зазначене, у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, так як положення Закону України «Про міліцію» на нього не розповсюджуються.

Аналогічний правовий щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №695/102/17, від 25 травня 2018 року у справі № П/811/642/17, від 31 липня 2018 року у справі № 822/1297/17, від 28 серпня 1018 року у справі № 822/3475/17.

Слід зазначити, що Закону України «Про Національну поліцію» розповсюджує свою дію у тому числі і до випадків, коли поліцейський отримав інвалідність внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ.

Статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що розміри одноразової грошової допомоги. Так, п.п. «б» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону передбачено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, ІІ групи інвалідності - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

23.08.2017 року Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області було затверджено висновок про наявність підстав згідно п.п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» для виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у розмірі 144 000 грн.

Наказом Головного управлінням Національної поліції в Миколаївській області 23.08.2017 року № 207 о/с відповідно до ст.ст. 97-100 Закону України «Про Національну поліцію», Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 вирішено виплатити позивачу, звільненому з посади заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Баштанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області одноразову грошову допомогу в разі встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС у сумі 144 000 грн.

Вказана сума відповідає встановленому п.п. «б» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміру одноразової грошової допомоги в разі встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, а саме, 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Зважаючи на те, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у червні 2016 року, тобто під час дії Закону України «Про Національну поліцію», наказ Головного управлінням Національної поліції в Миколаївській області 23.08.2017 року № 207 о/с про виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 97, ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, що становить 144 000 грн. є правомірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим скасуванню не підлягає.

За наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 26.11.2018 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька