Справа № 813/1216/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1216/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И/

20 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Курилича А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом приватного акціонерного товариства "Бізнес-центр "Підзамче" до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парфанюк Зоряни Олександрівни про визнання протиправною та скасування вимоги (припису),-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного акціонерного товариства "Бізнес-центр "Підзамче" (далі - позивач, ПрАТ «БЦ «Підзамче»») до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парфанюк Зоряни Олександрівни (далі - відповідач) визнання протиправною та скасування вимоги (припису) № 100 від 05.03.2018 інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Парфанюк Зоряни Олександрівни.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2018 відповідачем було прийнято вимогу (припис) №100, якою зобов'язано позивача погодити схему організації дорожнього руху на будівництво (існування) об'єкту дорожнього сервісу, а саме майданчика для паркування. Позивач вважає, оскаржувану вимогу (припис) протиправною, оскільки у даному випадку інспектор поліції фактично самовільно прийняв рішення про облаштування (створення) майданчика дня паркування, що не входить до компетенцією ні патрульної, ні Національної поліції. Позивач зазначив, що у нього не має ні у власності, ні у користуванні, а також не закріплені на умовах договору будь-які об'єкти дорожнього сервісу чи інші складові вулично-дорожньої мережі. Позивач наголошує, що при складанні оскаржуваної вимоги (припису) інспектором патрульної поліції не наведено жодного нормативного акту згідно якого позивач зобов'язаний облаштувати майданчик для паркування або згідно якого нормативного акту визначену інспектором територію можна вважати майданчиком для паркування. З огляду на викладене просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву суду не надав та жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на те, що Інспектор ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парфанюк Зоряна Олександрівна у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надала суду відзив на позов та не повідомила суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року було закрито провадження у справі № 813/1216/18 за позовом приватного акціонерного товариства «Бізнес-центр «Підзамче» до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парфанюк Зоряни Олександрівни про визнання протиправною та скасування вимоги (припису).

26 вересня 2018 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 про закриття провадження у справі № 813/1216/18 - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

24 жовтня 2018 року матеріали справи № 813/1216/18 надійшли до Львівського окружного адміністративного суду.

За наслідками автоматизованого розподілу, справу № 813/1216/18 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Брильовському Р.М.

26 жовтня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було прийнято до провадження справу № 813/1216/18 та призначено судове засідання.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ПрАТ «БЦ «Підзамче»» зареєстровано як юридична особа 25.02.2003, , що знаходиться за юридичною адресою: 79024, Львівська обл., місто Львів, вул. Б. Хмельницького, 176.

5 березня 2018 року інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парфанюк Зоряною Олександрівною складено вимогу (припис) № 100, якою від головного адміністратора ПрАТ «БЦ «Підзамче»» ОСОБА_3 вимагається погодити схему організації дорожнього руху на будівництво (існування) об'єкту дорожнього сервісу, а саме майданчика для паркування транспортних засобів у строки встановленні ДСТУ 4100-2014.

Підставою для складання припису зазначено статті 27, 52-1 Закону України "Про дорожній рух" та п.1.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною вимогою (приписом), позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку даним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання врегульовано Законом України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ).

Відповідно до статті 27 Закону № 3353-ХІІ визначено, що організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Зміни в організації дорожнього руху з метою підвищення інтенсивності руху транспортних засобів за рахунок зниження рівня безпеки дорожнього руху не допускаються.

У разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод.

Статтею 52-1 Закону № 3353-ХІІ визначено повноваження Міністерства внутрішніх справ України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, до повноважень Міністерства внутрішніх справ України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать:

участь у формуванні та реалізації в межах своїх повноважень державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, підготовка проектів законів та інших нормативно-правових актів, у тому числі правил, норм та стандартів, державних і регіональних програм щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та його учасників;

здійснення у випадках, передбачених законом, державної реєстрації та обліку транспортних засобів, приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами і видача відповідних документів;

погодження проектів конструкцій транспортних засобів у частині дотримання вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

ведення автоматизованого обліку, накопичення, оброблення та використання відомостей про транспортні засоби, що підлягають державній і відомчій реєстрації, та про їхніх власників;

здійснення у випадках, передбачених законом, контролю за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів;

забезпечення організації та здійснення контролю за підготовкою, перепідготовкою та підвищенням кваліфікації водіїв транспортних засобів, обліком суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, що провадять таку діяльність, а також за прийманням іспитів з перевірки знань правил перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом та видачею відповідних свідоцтв установленого зразка;

ведення обліку торговельних організацій, підприємств-виробників та суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, що реалізують транспортні засоби або номерні складові частини до них, видача їм у встановленому порядку бланків довідок-рахунків, актів приймання-передавання транспортних засобів, а також номерних знаків для разових поїздок;

ведення реєстру суб'єктів здійснення обов'язкового технічного контролю та державного контролю за додержанням такими суб'єктами вимог законодавства у цій сфері;

ведення автоматизованого обліку адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху;

формування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, загальнодержавної бази даних про результати обов'язкового технічного контролю транспортних засобів на підставі інформації про результати перевірки технічного стану транспортного засобу, що надається суб'єктами проведення обов'язкового технічного контролю, та інформації про укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, що надається страховиками.

Згідно із пунктом 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Як вбачається із змісту оскаржуваної вимоги (припису) інспектор сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парфанюк Зоряна Олександрівна вимагає, щоб головний адміністратор ПрАТ «БЦ «Підзамче»» ОСОБА_3 погодив схему організації дорожнього руху на будівництво (існування) об'єкту дорожнього сервісу, а саме майданчика для паркування транспортних засобів у строки встановленні ДСТУ 4100-2014.

Так, частинами 7 та 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1342 від 3 грудня 2009 року «Про затвердження правил паркування транспортних засобів» визначено, що майданчики для паркування є об'єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів та, що розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Законом України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що майданчики для паркування є складовою вулично-дорожньої мережі (ст. 1 вказаного Закону).

Пунктом 6 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад серед інших належить визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об'єктах благоустрою.

Абзацом 13 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху серед іншого належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування.

Суд встановив, що 29 грудня 2011 року Львівська міська рада ухвалою №1072 затвердила Положення про паркування транспортних засобів у м. Львові.

Пунктом 3.2. розділу 3 вказаного Положення встановлено, що організація майданчиків для паркування у м. Львові здійснюється замовником (департамент житлового господарства та інфраструктури, уповноважений орган з організації паркування транспортних засобів у м. Львові) за власною ініціативою чи за поданням суб'єктів підприємницької діяльності, громадських організацій, органів державної влади та місцевого самоврядування.

Згідно з п.3.4. цього ж Положення про паркування транспортних засобів у м. Львові перелік спеціальних земельних ділянок, визначених для забезпечення паркування транспортних засобів, у якому зазначаються їх місцезнаходження, загальна площа, технічне облаштування, кількість місць для паркування транспортних засобів, затверджує міська рада.

Таким чином, з наведеного слідує, що саме до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху серед іншого належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування, що у нашому випадку належить саме до компетенції Львівської міської ради, а не відповідача.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що прийняття такого рішення не входить до компетенцією ні патрульної, ні Національної поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 було затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 зазначеного Положення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 188-28 КУпАП, щодо невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції України, щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, додаються акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та копія раніше надісланої (врученої) вимоги (припису) (додаток 3).

Однак, всупереч наведеному, відповідач не надав суду доказів узгодженості своїх дій під час здійснення ним своїх посадових обов'язків, оскільки не було надано суду ні протоколу про адміністративне правопорушення, ні акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та копії раніше надісланої (врученої) вимоги (припису).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору є окремими об'єктами благоустрою.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства та організації зобов'язані утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем або такі що перебувають у їх власності чи користуванні об'єкти благоустрою (їх частини).

Таким чином, з наведеного слідує, що саме підприємства, яким належить об'єкти благоустрою (їх частини) на праві власності або на умовах договорів оренди, тощо, повинні утримувати в належному стані закріплені за ними об'єкти.

Отже, з наведеного слідує, що передумовою для прийняття вимоги щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно встановити, кому та на підставі, яких правовстановлюючих документів належить об'єкт та кому саме потрібно усунути встановленні порушення.

Однак, відповідач при прийнятті оскаржуваної вимоги (припису) не встановив чи перебуває у власності чи користуванні ПрАТ «БЦ «Підзамче» об'єкт щодо якого необхідно погодити схему організації дорожнього руху на будівництво (існування) об'єкту дорожнього сервісу, а саме майданчика для паркування транспортних засобів.

Окрім того, суд звертає, що відповідач не вказує строку виконання вимоги, а лише посилається на ДСТУ 4100-2014, що на думку суду, не є належним повідомленням про строки виконання такої вимоги.

З огляду на викладенні обставини, судом не встановлено порушення позивачем вимог законодавства, яке стало підставою для прийняття оскаржуваної вимоги.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС).

Проте, відповідач не надав суду ні відзиву на позов, ані належних доказів порушення позивачем вимог законодавства у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт правомірності своїх дій та рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу (припис) № 100 від 05.03.2018 інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Парфанюк Зоряни Олександрівни.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн сплаченого судового збору на користь приватного акціонерного товариства "Бізнес-центр "Підзамче" (, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 176).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.11.2018.

Суддя Р.М. Брильовський