Справа № 240/5512/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 листопада 2018 року м. Житомир справа №240/5512/18

категорія 10.2.4

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши матеріали позовної заяви Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська аграрна компанія" про стягнення 10 083,78 грн.,

встановив:

Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська аграрна компанія" заборгованість у загальній сумі 10 083,78 грн.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на відповідність його вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам даної норми Кодексу з наступних підстав.

Відповідно до до п.4, п.5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною четвертою статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення наведених норм позивачем до позовної заяви не надано належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів реального понесення позивачем витрат по виплаті та доставці пенсій, зазначених наданих розрахунках.

Пунктом другим частини п'ятої статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві, зокрема, зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса, адреса електронної пошти.

В порушення п.2 ч.5 ст.160 КАС України позовна заява не містить зазначення адреси електронної пошти відповідача.

Вказана інформація відповідно до положень Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII перебуває у вільному, безкоштовному, необмеженому доступі, є загальновідомою. Не здійснення позивачем певних дій щодо пошуку загальновідомої інформації не звільняє його від обов'язку зазначення обов'язкових реквізитів та відомостей у позовній заяві, визначених положеннями ст.160 КАС України.

Суд також зазначає, що актуальна інформація щодо реквізитів для сплати судового збору також розміщена на офіційній електронній адресі (веб-порталі) Житомирського окружного адміністративного суду за посиланням: https://adm.zt.court.gov.ua/sud0670.

Суд також звертає увагу, що позивачем в описовій та мотивувальній частині позовної заяви здійснено посилання на норми Кодексу адміністративного судочинства України, та на Закон України "Про судоустрій", що втратили чинність.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції від 15.12.2017.

Таким чином, позивачу також необхідно застосовані у позовній заяві посилання на норми Кодексу адміністративного судочинства України привести у відповідність до процесуального законодавства, чинного на момент звернення із позовом до суду.

Частиною восьмою статті 160 КАС України встановлено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У відповідності до ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не надано документу про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру.

Проте, одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору від 28.09.2018 №8782/07.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.Закону). Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду України формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Крім того, посилаючись на положення статей 55 та 129 Конституції України, статті 6 та 7 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач стверджує, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що є гарантією дотримання принципу рівності.

Зазначає, що оскільки Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів, призначених для сплату судового збору, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір", просить звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви

Суд, дослідивши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, дійшов висновку про його необґрунтованість та як наслідок відмову у його задоволенні.

Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Положеннями статті 8 Закону №3674-VI визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті

З огляду на викладене, суд зазначає, що Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не належить до відповідного переліку категорій осіб, щодо яких передбачено відстрочення/розстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Предмет спору у вказаній справі також не підпадає під положення п.3 ч.1 ст.8 Закону №3674-VI.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що частиною першою статті 8 Закону №3674-VІ не передбачено можливості відстрочення/розстрочення сплати судового збору для юридичних осіб - суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, єдиною підставою, для звільнення позивача від сплати судового збору, є її майновий стан. Жодної іншої підстави ні Законом №3674-VI, ні Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Щодо посилання позивача, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, на відсутність коштів, призначених для сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №К/9901/3468/17 (820/692/17).

Ураховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору, щодо порядку виділення коштів для сплати судового збору та погодження сплати тощо не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, з урахуванням того, що будь-яких належних доказів, які б підтверджували викладені Пенсійним органом обставини, позивач не надав.

З огляду на викладене, суд не приймає доводи позивача про обмеження його права на доступ до правосуддя, внаслідок недостатнього бюджетного фінансування.

Враховуючи вищевикладене та заявлення позивачем позовної вимоги майнового характеру у розмірі 10 083,78 грн, несплачений розмір судового збору (на момент подачі позову) становить 1762,00 грн (10 083,78 грн х 1,5%< 1762,00 грн) і має бути сплачений за такими реквізитами: рахунок отримувача №4009; отримувач коштів - УДКСУ у м. Житомирі, код отримувача - 38035726, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку отримувача - 899998, код класифікації доходів бюджету (код платежу) - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), 22030101; наявність відомчої ознаки - "84" Окружні адміністративні суди; призначення платежу "Судовий збір", за позовом (назва позивача, код ЄДРПОУ/РНОКПП), Житомирський окружний адміністративний суд, .

Суд також зазначає, що актуальна інформація щодо реквізитів для сплати судового збору також розміщена на офіційній електронній адресі (веб-порталі) Житомирського окружного адміністративного суду за посиланням: https://adm.zt.court.gov.ua/sud0670.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- доказів сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн.;

- належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження реального понесення позивачем витрат по виплаті та доставці пенсій, зазначених наданих розрахунках;

- нової (уточненої) позовної заяви із: 1) належним посиланням на чинні норми КАС України; 2) зазначенням адреси електронної пошти відповідача;

- доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням примірників нової (уточненої) позовної заяви з додатками відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у справі.

Суд також звертає увагу позивача, що допущення позивачем нових недоліків позовної заяви, не визначених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху та відсутніх на момент первинного звернення із позовом до суду, має бути застережено позивачем при складені та підписанні уточненої позовної заяви.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив :

Позовну заяву Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та у відповідності до положень статей 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає.

Суддя О.Г. Попова