Справа № 826/10403/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року № 826/10403/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 15.06.2018р. № 8886/0-5458/0/17-18 про відмову у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (окрім фермерського господарства);

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (окрім фермерського господарства);

- зобов'язати відповідача протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з заявою з необхідними додатками про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (окрім фермерського господарства). Проте за результатами розгляду поданої заяви відповідач 15.06.2018р. відмовив у наданні дозволів, пославшись на те, що бажана до відведення земельна ділянка перебуває у користуванні (власності) третіх осіб.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, посилаючись не те, що відповідно до отриманої інформації від Відділу у Таращанському районі на момент подання позивачем клопотання, бажана до відведення земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки розташованої на території Червонянської сільської ради для ведення селянського /фермерського/ господарства, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 згідно Державного акту на право постійного користування від 29 грудня 1997 року за №31.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що 17 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

До заяви було додано:

- копію паспорту;

- копію картки фізичної особи - платника податку;

- графічні матеріали, на яких зображене бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з картографічної основи ДЗК);

- нотаріально засвідчену копію посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 від 18.09.2015р.;

- нотаріально засвідчену копію довіреності від 11.05.2018р.

В заяві вказано, що позивач є учасником антитерористичної операції, має право на безоплатну приватизацію та надано посвідчення учасника бойвих дій.

Листом-відповіддю від 15.06.2018р. № 8886/0-5458/0/17-18 відповідач відмовив у задоволенні поданої позивачем заяви з посиланням на те, що відповідно до наданої інформації відділом у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області бажана до відведення земельна ділянка перебуває у користуванні (власності) третіх осіб.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Положеннями пп. 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до Положення №308 Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Також, відповідно до Положення №308 завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва.

Отже, за пп.13 пункту 4 Положення, Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Київської області.

Верховний Суд України у постанові від 13.07.2016 у справі №21-1265а16 (813/3482/14) зазначив, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства відповідач (територіальний орган Держземагентства, правонаступниками яких є територіальні органи Держгеокадастру) здійснює владні управлінські функції, у зв'язку з чим спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно з положеннями частини сьомої ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області листом від 15.06.2018р. № 8886/0-5458/0/17-18 (а.с. 14) відмовлено у задоволенні поданої позивачем заяви з посиланням на те, що відповідно до наданої інформації відділом у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області бажана до відведення земельна ділянка перебуває у користуванні (власності) третіх осіб. Проте до вказаної відповіді відповідача не додано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідачем до відзиву на підтвердження власних заперечень проти позову було подано викопіювання з кадастрової карти (плану), інформацію щодо земельної ділянки яка розташована в НОМЕР_3 у вигляді таблиці та Державний акт № 31 на право постійного користування землею ОСОБА_2 (а.с. 28-30).

Проте з вказаних документів неможливо чітко ідентифікувати земельну ділянку ОСОБА_2, встановити її місцезнаходження.

ОСОБА_1 звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з заявою від 17 травня 2018 року додав графічні матеріали на яких зображене бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з картографічної основи ДЗК) (а.с. 16-17).

Однак з доданих відповідачем до відзиву документів також не вбачається що земельна ділянка з приводу якої ОСОБА_1 подано заяву від 17.05.2018р. та земельна ділянка ОСОБА_2 є однією і тією ж земельною ділянкою. Також не вбачається що обрана позивачем земельна ділянка належить (перебуває) у користуванні (власності) третіх осіб.

Суд зазначає, що Земельним кодексом України передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Такими підставами є невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок подання клопотання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Держгеокадастру у Київській області викладену у листі від 15.06.2018р. № 8886/0-5458/0/17-18 про відмову ОСОБА_1 у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належним доказами правомірність власного рішення, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного Управління Держгеокадастру у Київській області викладену у листі від 15.06.2018р. № 8886/0-5458/0/17-18 про відмову ОСОБА_1 у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (окрім фермерського господарства).

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (04212АДРЕСА_1; іпн НОМЕР_1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,1000 га, яка знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (окрім фермерського господарства).

4. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій