Справа № 620/3295/18
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Чернігів Справа № 620/3295/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Вершняк Л.Л.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Білошенка Я.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_3 до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області про визнання бездіяльності відповідача у вигляді неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» позивачу площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1 протиправною; зобов'язання відповідача на найближчому засіданні прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» позивачу площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач протиправно, без зазначення жодних підстав не затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, який виготовлений та погоджений з усіма відповідними органами відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, в якому зазначив, що на пленарному засіданні дванадцятої сесії Куликівської селищної ради від 20.07.2018 проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється» не був прийнятий, оскільки за нього не проголосувала більшість депутатів від загального складу ради. Вказує, що рішення у формі відмови не приймалося, а сам проект рішення носив ствердний характер, а тому відсутні ознаки бездіяльності з боку депутатів селищної ради. Звернув увагу на ту обставину, що на належній позивачу земельній ділянці була установлена та діє автозаправна станція, щодо законності розташування якої розпочато кримінальне провадження.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що жодних зауважень та пропозицій від депутатів щодо проекту, поданому на затвердження, не було, а у відповідача немає правових підстав не приймати ніякого рішення, а тому має місце бездіяльність.

Відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що обговорюючи проект рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, депутати чітко розуміли його зміст і суть, про що свідчить відсутність зафіксованих у протоколі пленарного засідання сесії ради будь-яких запитань, уточнень чи заперечень до проекту рішення з боку депутатів, а всі присутні на пленарному засіданні сесії депутати брали участь у голосуванні та заявили про свою позицію відносно проекту рішення, висловивши свій голос.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1418 га, кадастровий номер № НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 10.02.2009, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 07.05.2018, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 123680642 від 14.05.2018 (а.с. 15-19).

16.07.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» позивачу площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).

Постійною комісією Куликівської селищної ради з питань депутатської діяльності, регламенту, законності, екології та аграрних питань на засіданні від 17.07.2018 було рекомендовано розглянути проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється» на пленарному засіданні дванадцятої сесії Куликівської селищної ради сьомого скликання (а.с. 48-49).

Згідно витягу з протоколу дванадцятої сесії Куликівської селищної ради сьомого скликання від 20.07.2018 на пленарному засіданні ради проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється» не був підтриманий депутатами селищної ради, рішення не було прийнято (а.с. 33-34), про що позивача було повідомлено листом від 23.07.2018 № 1511/03-10 (а.с. 27).

На засіданні Постійної комісії Куликівської селищної ради з питань депутатської діяльності, регламенту, законності, екології та аграрних питань від 27.08.2018 повторно було рекомендовано розглянути проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється» на пленарному засіданні тринадцятої сесії Куликівської селищної ради сьомого скликання (а.с. 50-51).

На пленарному засіданні тринадцятої сесії Куликівської селищної ради сьомого скликання від 30.08.2018 проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється» вдруге не був підтриманий депутатами селищної ради, рішення не було прийнято (а.с. 35-36), про що позивача було повідомлено листом від 30.08.2018 № 03-04/1665 (а.с. 28).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 20 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

В силу частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев'ята статті 118 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Крім того, згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про затвердження проекту землеустрою або відмову у його затвердженні орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також зазначені приписи Земельного кодексу України, поданий позивачем 16.07.2018 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, відповідач був зобов'язаний розглянути на сесії ради у строк до 30.07.2018.

При цьому суд зазначає, що положення частин дев'ятої та десятої статті 118 Земельного кодексу України вказують на те, що за результатами розгляду відповідного питання відповідач наділений повноваженнями прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тобто про його затвердження або відмову в його затвердженні.

Так, згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 20.03.2018 у справі № 461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб'єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об'єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним повноваженням є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Тому, вирішуючи питання про правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, необхідно виходити з меж повноважень органів місцевого самоврядування в сфері розпорядження землями комунальної власності, визначених законом.

За таких обставин, неприйняття одного з рішень, визначених статтею 118 Земельного кодексу України, за зверненням позивача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, який було погоджено у встановленому порядку, є протиправною бездіяльністю.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач всупереч вимогам статті 118 Земельного кодексу України не розглянув по суті заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та не прийняв з цього приводу жодного рішення, тобто вийшов за межі своїх повноважень, оскільки право відступати від положень Земельного кодексу України та інших правових норм щодо строків розгляду та обов'язку прийняття рішення по суті органам місцевого самоврядування не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача у вигляді неприйняття рішення по суті про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» ОСОБА_3 площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язання відповідача на найближчому засіданні прийняти рішення по суті про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» ОСОБА_3 площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_4

Водночас, позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» ОСОБА_3 площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає з огляду на те, що право затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування та не може бути делеговане суду.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на інформацію щодо встановлення на належній позивачу земельній ділянці газової заправки та розпочате кримінальне провадження щодо законності її розташування, оскільки зазначені обставини не є законодавчо визначеною перешкодою для прийняття органом місцевого самоврядування одного з рішень, визначених статтею 118 Земельного кодексу України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково.

Щодо прохання позивача встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення, суд звертає увагу на наступне.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, здійснення судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно за ініціативою суду. Вказаною статтею не передбачено процесуальної можливості розгляду питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за ініціативою сторони по справі.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (вул. АДРЕСА_5, смт. Куликівка, Куликівський район, Чернігівська область, 16300, РНОКПП НОМЕР_1) до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області (вул. Миру, 93, смт. Куликівка, Куликівський район, Чернігівська область, 16300, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області у вигляді неприйняття рішення по суті про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» ОСОБА_3 площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Куликівську селищну раду Куликівського району Чернігівської області на найближчому засіданні прийняти рішення по суті про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється замість «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» ОСОБА_3 площею 0,1418 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_2.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.11.2018.

Суддя Н.М. Баргаміна