Справа № 808/1768/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

28 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1768/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018 р. (суддя Конишева О.В., повне судове рішення складено 01.08.2018 р.) в справі № 808/1768/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вознесенівського управління Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Вознесенівського управління у м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 14.06.2018 року, просила визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску від 08.02.2018 р. № Ф-148 на суму 13807,25 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018 р. в задоволені позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що є пенсіонером, отримує пенсіє за вислугу років, як фізична особо-підприємець знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а тому відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підпадає під категорію осіб, звільнених від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року в справі № 808/606/14, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, скасована вимога ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про сплату недоїмки від 16.12.2013 р. № Ф-290-У на підставі того, що законодавець відносить до осіб, які можуть бути звільнені від сплати за себе єдиного внеску, всіх осіб, які отримують пенсію за віком, незалежно від того, чи призначена вона на загальних підставах, чи є пільговою та призначена із зниженням пенсійного віку. Також вказує на не з'ясування судом першої інстанції періоду, за який нарахована заборгованість з єдиного внеску у вимозі; на неправильний висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача до 19.05.2015 р. заборгованості; на незастосування судом строку позовної давності; на відсутність акту документальної перевірки як передумови формування вимоги про сплату боргу; на відсутність даних інформаційної системи з облікової картки про сплату єдиного внеску за період з 16.12.2013 р. по 31.12.2014 р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Позивачем після призначення справи до апеляційного розгляду заявлено клопотання про розгляд в судовому засіданні за її участі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

В апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу учасники справи не заявляли клопотання про розгляд справи за їх участю, у зв'язку з чим судом справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження.

Клопотання позивача про розгляд справи в суді апеляційної інстанції за її участі заявлено після призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження.

За приписами ч. 2 ст. 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Судом не встановлено підстав для розгляду справи у судовому засіданні із викликом сторін, тому судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 10.03.2009 р.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААБ № 614453 від 23.04.2008 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Відповідачем на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» складено вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску від 08.02.2018 р. № Ф-148 на суму 13807,25 грн. за період з 19.10.2015 р. по 31.01.2018 р. До 19.10.2015 р. у позивача відсутня заборгованість по єдиному внеску, що також можна встановити з облікової картки позивача.

Не погоджуючись з винесеною вимогою, позивач оскаржила її у адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.03.2018 № 4440/к/99-9911-02-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а вимога про сплату недоїмки залишена без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що особи, які отримують пенсію за вислугу років, є платниками єдиного внеску відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

08.02.2018 р. відповідачем сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-148, якою від позивача вимагається сплатити недоїмку з єдиного внеску в розмірі 13807,25 грн.

За відомостями інтегрованої картки (а.с. 52-53) вимога сформована на суму недоїмки з єдиного внеску за період з 19.10.2015 р. по 31.01.2018 р.

Надаючи правову оцінку відносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 якого платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відтак, звільняються від сплати єдиного внеску фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

З 01.01.2018 р. частина 4 статті 4 Закону № 2464 викладена в наступній редакції: «Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.».

Позивач на досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, в контексті спірних правовідносин звільняються від сплати єдиного внеску особи, які отримують пенсію за віком та є особами з інвалідності, а з 01.01.2018 р. ще й особи, які досягли пенсійного віку.

Оскільки позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену за статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_2 в силу ч. 4 ст. 4 Закону № 2462 не звільнена від сплати єдиного внеску.

Така сама правова позиція викладена Верховним Судом України в справах цієї категорії, зокрема, в постановах від 21 квітня 2015 року (№ 21-90а15), від 26 травня 2015 року (№ 21-228а15) та від 26 січня 2016 року (№ 21-2971а15) п. 4 статті 4 Закону № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Доводи апелянта щодо звільнення її від сплати єдиного внеску відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 спростовані приведеними вище висновками суду.

Стосовно інших доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, суд зазначає наступне.

Доводи позивача про не з'ясування судом першої інстанції періоду, за який нарахована заборгованість з єдиного внеску у вимозі; про неправильний висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача до 19.05.2015 р. заборгованості; про незастосування судом строку позовної давності; про відсутність акту документальної перевірки як передумови формування вимоги про сплату боргу; про відсутність даних інформаційної системи з облікової картки про сплату єдиного внеску за період з 16.12.2013 р. по 31.12.2014 р. не були підставою позову, судом першої інстанції розглядались.

Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Оскільки приведені вище обставини не були заявлені позивачем як підстави позову, суд позбавлений компетенції на розгляд таких підстав, тому судом не надається правова оцінка зазначеним вище доводам апелянта.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018 р. в справі № 808/1768/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2018 р. в справі № 808/1768/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вознесенівського управління Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування вимоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 28.11.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28.11.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко