Справа № 820/785/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 820/785/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Бартош Н.С. , Макаренко Я.М.
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18, суддя Кухар М.Д., м. Харків
за позовом ОСОБА_1
до начальника Східного територіального юридичного відділу Ібрагімова Фаіка Балоглан огли
треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків
про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 , в якому просив: визнати протиправною відмову у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році; визнати протиправною бездіяльність у вигляді невидання відповідного наказу про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році; зобов`язати видати наказ про виплату та виплачувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2018 році.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності оскаржуваної відмови відповідача.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що підполковник юстиції ОСОБА_1 , з 21.06.2004 року проходив військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Наказом Командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 04.12.2010 р. № 657 був звільнений з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 13.12.2010 р. № 268 з 13 грудня 2010 р. був виключений зі списків особового складу Університету та залишений на квартирному обліку в Університеті для позачергового отримання житла.

У подальшому відповідно до наказу Міністра оборони України від 29.04.2016 р. № 384 відповідно до ст. ст. 20 та 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та призначено майора запасу ОСОБА_1 офіцером юридичної служби Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України.

З 11 травня 2016 року позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (м. Київ).

Наказом першого заступника Міністра оборони України від 08.06.2017 № 76 позивача було звільнено з займаної посади та призначено на посаду заступника начальника Східного територіального юридичного відділу (м. Харків).

28.12.2017 року позивач подав рапорт начальнику Східного територіального юридичного відділу полковнику юстиції ОСОБА_2 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018р.

05.01.2018 року начальником Східного територіального юридичного відділу, полковником юстиції Ібрагімовим Ф.Б. було прийнято рішення про відмову в задоволенні рапорту у вигляді резолюції, у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки позивач не перебуває на квартирному обліку в Харківському ОВК, та в силу наказу Міністра оборони України від 30.11.2011р. № 737 та розпорядження Першого заступника НГШ ЗС України № 318 від 16.10.2013р.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, але з інших мотивів та підстав.

При цьому, колегія суддів зазначає, що питання розпорядження позивачем отриманим житловим приміщення та обгрунтованість перебування його на квартирному обліку не є предметом позову, предметом розгляду справи є відмова Начальника Східного територіального юридичного відділу ОСОБА_2 у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018, яка і підлягає перевірці судом на відповідність критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Колегія суддів, перевіривши відмову відповідача у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018, прийшла до висновку, що вказане рішення грунтується на приписах діючого законодавства України, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана відмова грунтується на відсутності законодавчих підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що останнім, як військовослужбовцем, було отримано від Держави жиле приміщення, яке здано не було.

Статтею ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 р. затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень (далі Порядок № 450), яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень (далі - грошова компенсація) таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби, як, зокрема, особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло.

Відповідно до п. 4 Порядку № 450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема, особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Положенням 7 Порядку № 450 встановлено, що виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття особи офіцерського складу, зазначеної у пункті 1 цього Порядку, у закордонне відрядження разом із сім`єю.

Таким чином, за приписами вказаних норм, у разі забезпечення військовослужбовця житловим приміщенням за місцем проходження служби, грошова компенсації за піднайом (найом) житла не виплачується.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до ордера на житлове приміщення № 2252/06 від 08.02.2006 р. позивач разом зі своєю сім`єю у складі дружини та двох доньок забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони - ізольованою 4-х кімнатною квартирою АДРЕСА_1 в постійне користування.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.08.2010 р. у справі 2-5224/10 ОСОБА_1 визнано таким, що відсутній у спірному житлі понад півтора роки без поважних причин, та втратив право користування жилим приміщенням.

Вказана квартира, якою позивач був забезпечений Міністерством оборони України як військовослужбовець, приватизована ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про право власності від 28.04.2012 р. № 7-12-626.

Відповідно до п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 р., забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, Державою відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виконано свій обов`язок щодо забезпечення військовослужбовця жилим приміщенням (квартирою), що в свою чергу виключає право позивача на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла, оскільки як було зазначено вище, однією з обов`язкових умов для реалізації цього права є незабезпечення житловим приміщенням за місцем проходження служби. При цьому, позивач був забезпечений житлом саме в межах Харківського гарнізону, в якому він проходив службу.

Разом з цим, позивач втратив право користування цим житлом з незалежних від Держави причин.

Щодо доводів позивача про отримання житла в користування, а не у власність, колегія суддів зазначає, що приписами чинного законодавства не встановлено отримання житла саме у власність, законодавцем встановлено обов`язок забезпечити військовослужбовця житлом. Таким чином, враховуючи забезпечення позивача житлом в 2006 році, у відповідача відсутній обов`язок виплати компенсації за піднайом військовослужбовцем іншого житла.

А тому колегія суддів вважає, що, приймаючи оспорювану відмову у виплаті позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році, відповідач діяв на підставі приписів чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача про незабезпечення його службовим жилим приміщенням є безпідставними. При цьому, колегія суддів враховує, що позивач втратив право користування наданим Міністерством оборони України житлом з незалежних від останнього причин.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача всіх законодавчо встановлених умов для отримання оспорюваних виплат та надання всіх підтверджуючих документів, встановлених Постановою № 450, оскільки вказані обставини не спростовують факту виконання Міністерством оборони обов`язку щодо забезпечення позивача (військовослужбовця) жилим приміщенням (квартирою), який, відповідно до вимог чинного законодавства, здійснюється один раз протягом усього часу проходження військової служби.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при поданні рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла позивачем надана копія довідки Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, відповідно до якої за період з 29.04.2016 р. по 08.06.2017 р. позивач на квартирному обліку у Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України (м. Київ) не перебував та житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався.

Разом з тим, позивач не надав відомості про отримання від Міністерства оборони України в 2006 році житла в м. Харкові.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, але неправильно надав оцінку обставинам справи, а саме, надав оцінку обставинам, за яких позивач втратив право користування отриманим житлом та обгрунтованості перебування позивача на квартирному обліку, що не було предметом позову у даній справі. Між тим, це не вплинуло на законність судового рішення, а тому колегія суддів, перевіривши оскаржувану відмову відповідача у виплаті компенсації за піднайом (найом) житла у 2018 році, на відповідність критеріям ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 по справі № 820/785/18 змінити в частині мотивів відмови у позові.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 р. по справі № 820/785/18 за позовом ОСОБА_1 до начальника Східного територіального юридичного відділу Ібрагімова Фаіка Балоглан огли, треті особи Харківський обласний військовий комісаріат, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 27.11.2018 р.