Справа № 813/2967/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2045/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року (суддя - Кухар Н.А., час ухвалення - 15:17 год., місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту - 24.09.2018 року),

в адміністративній справі №813/2967/18 за позовом Військової прокуратури Західного регіону України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1,

про скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

У липні 2018 року позивач Військова прокуратура Західного регіону України звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача (з врахуванням заміни неналежного відповідача) Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому (з врахуванням уточнення позовних вимог), просив скасувати постанову про накладення на позивача штрафу у виконавчому провадженні №56182124 в розмірі 5100 грн., винесену 12.06.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С..

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 12 червня 2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 56182124.

З цим рішенням суду першої інстанції від 24.09.2018 року не погодилась третя особа ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що у оскарженій постанові державного виконавця чітко вказано, що підставою для накладення штрафу стало невиконання боржником Військовою прокуратурою Західного регіону України рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року. Вказує апелянт, що ніякого перерахунку грошового забезпечення військовою прокуратурою Західного регіону України не здійснювалось. Також при проведенні перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з грудня 2014 року треба вказати його грошове забезпечення і всі його складові, адже до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять не лише щомісячні виплати, але і одноразові додаткові види грошового забезпечення. Хоча боржник стверджує, що ним здійснено виплату апелянту перерахунку в розмірі 48933,06 грн., проте така сума має складати 48935,68 грн.. Попри рішення суду щодо зобов'язання боржника здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 по день перерахунку і виплати, такий перерахунок боржник Військова прокуратура Західного регіону України зробив тільки по грудень 2017 року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 24.09.2018 р. і ухвалити нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №876/6783/17, зокрема, зобов`язано відповідача Військову прокуратуру Західного регіону України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1, виходячи з надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також доплатити різницю між фактично отриманим позивачем грошовим забезпеченням та належним йому до сплати грошовим забезпеченням, починаючи з грудня 2014 року, а також виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 131-132).

14.12.2017 р. видано виконавчий лист №43/17 для виконання вищевказаного судового рішення у справі №813/194/17 (а.с. 133-134).

16.04.2018 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. відкрито виконавче провадження ВП №56182124 та скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження для виконання (а.с. 135-137).

10.05.2018 р. боржник у вказаному виконавчому провадженні Військова прокуратура Західного регіону України повідомив відділ ПВР Департаменту ДВС МЮУ про проведення перерахунку грошового забезпечення, матеріальних допомог на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань для їх виплати ОСОБА_1 (а.с. 157).

31.05.2018 р. стягувач ОСОБА_1 звернувся до відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ із заявою щодо неналежного виконання рішення суду про перерахунок грошового забезпечення (а.с. 139).

12.06.2018 р. головним державним виконавцем відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову про накладення штрафу на боржника Військову прокуратуру Західного регіону України за невиконання рішення суду, в сумі 5100 грн.. Цією ж постановою боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду (а.с. 10, 145).

Також судом встановлено, що 22.06.2018 р. боржником Військовою прокуратурою Західного регіону України скеровано відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ листа за №10/8/3-437вих18 про те, що прокуратурою здійснено повне виконання рішення суду. Зокрема, вказано, що 07 травня 2018 року прокуратурою здійснено перерахунки грошового забезпечення ОСОБА_1 та скеровано платіжні доручення до Державної казначейської служби України, якою 08 травня 2018 року здійснено їх оплату, а 10.05.2018 року було проінформовано відділу ПВР про виконання рішення суду та додано копії відповідних платіжних документів. У цьому листі просив боржник, з врахуванням наведених фактів щодо виконання судового рішення, скасувати постанову від 12.06.2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №56182124 (а.с. 22, 155).

12.07.2018 р. на адресу Військової прокуратури Західного регіону України скеровано вимогу державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ про негайне виконання вимог виконавчого листа №813/194/17 від 14.12.2017 року (а.с. 50, 168).

Листом від 30.07.2018 р. за №18/2-155вих-18 боржник Військова прокуратура Західного регіону України знову повідомив відділ ПВР Департаменту ДВС МЮУ про повне виконання рішення суду ще у травні 2018 року (а.с. 52, 174).

У подальшому, 22.08.2018 р. головним державним виконавцем відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56182124 у зв'язку із фактичним повним виконанням виконавчого документу (а.с. 180).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час розглядуваних правовідносин), виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, тобто сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст.5 вищевказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що з врахуванням приписів статті 19 Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження», суб'єкт владних повноважень, яким являється відповідний орган ДВС має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за яким боржник зобов'язаний вчинити певні дії.

Так, згідно ст.63 цього Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначає відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Так, згідно ст.75 цього Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, наведеними правовими нормами встановлено, що обов'язковою умовою для можливості державним виконавцем винесення постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, являється факт невиконання рішення без поважних причин.

Встановлення таких обставин як невиконання судового рішення та наявність поважних причин такого невиконання слід здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально.

Із змісту оскарженої позивачем Військовою прокуратурою Західного регіону України постанови головного державного виконавця від 12.06.2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №56182124, видно, що така постанова винесена на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із невиконанням боржником виконавчого листа №813/194/17 від 14.12.2017 року щодо здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1, у визначений строк після відкриття 16.04.2018 року виконавчого провадження.

Однак, суд апеляційної інстанції враховує, що в матеріалах справи немає доказів того, що відповідним органом ДВС, зокрема головним державним виконавцем відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ було здійснено належну перевірку виконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні №56182124 станом на 12.06.2018 року, тобто станом на час винесення спірної постанови, як цього вимагає стаття 63 Закону, та обґрунтовано відображено реальний стан виконання.

При цьому, головним державним виконавцем не було враховано повідомлення боржника Військової прокуратури Західного регіону України від 10.05.2018 р. адресоване відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ про проведення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 157).

Крім цього, з врахуванням неодноразових повідомлень боржника Військової прокуратури Західного регіону України та листування між цим боржником і відділом ПВР Департаменту ДВС МЮУ у виконавчому провадженні №56182124 з приводу питань щодо виконавчого листа №813/194/17 від 14.12.2017 року, відсутні докази, чи навіть обґрунтування органу ДВС того, що зі сторони вказаного боржника має місце факт невиконання виконавчого документу без поважних причин.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у розглядуваному виконавчому провадженні №56182124 з моменту відкриття виконавчого провадження 16.04.2018 року і до моменту винесення спірної постанови від 12.06.2018 року про накладення штрафу, немає підтверджень про те, що відповідним органом ДВС було роз'яснено боржнику Військовій прокуратурі Західного регіону України наслідки невиконання судового рішення та було попереджено про відповідальність у виді штрафу за невиконання судового рішення.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірна постанова головного державного виконавця від 12.06.2018 про накладення штрафу на боржника Військову прокуратуру Західного регіону України у виконавчому провадженні №56182124, являється необгрунтованою, винесена без з`ясування усіх обставин справи, а тому наявні підстави для її скасування.

Відносно доводів апелянта ОСОБА_1 про те, що боржником Військовою прокуратурою Західного регіону України не здійснено в повному обсязі виконання судового рішення у виконавчому провадженні №56182124 щодо проведення перерахунку та виплати грошового забезпечення, то суд апеляційної інстанції зазначає, що питання відносно обсягу (повноти) виконання судового рішення у виконавчому провадженні №56182124 не являється предметом спору у даній справі, оскільки вказане виконавче провадження ВП №56182124 закінчено постановою від 22.08.2018 р. головного державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ у зв'язку із фактичним повним виконанням виконавчого документу (а.с. 180).

У розглядуваній же адміністративній справі предметом спору являється постанова головного державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ від 12.06.2018 року про накладення штрафу на боржника Військову прокуратуру Західного регіону України у виконавчому провадженні №56182124.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року в адміністративній справі № 813/2967/18 за позовом Військової прокуратури Західного регіону України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.В. Ільчишин