Справа № 0540/6983/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 р. Справа№0540/6983/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасенка І.М.,

при секретарі судового засідання: Ковальовій А.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 11.06.2018 року № Ю-3666-25,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 11.06.2018 року № Ю-3666-25.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 червня 2018 року Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського ВУВКГ було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-3666-25 від 11.06.2018 року на суму 889427,13 грн. яка була нарахована станом на 31.05.2018 року.

Позивач не згоден з зазначеною вимогою та просить скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України від 11.06.2018 року № Ю-3666-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 889427,13.

03 вересня 2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у задоволені позовних вимог, надав письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, крім іншого, не має можливості звільнити від сплати єдиного внеску відповідача, оскільки він не звернувся із відповідною заявою до контролюючого органу протягом тридцяти днів, наступним за днем закінчення антитерористичної операції, відповідно до вимог п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Позивач Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (ідентифікаційний код 00191678, місцезнаходження: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, 177а) перебуває на обліку як платник єдиного внеску за реєстраційним номером 05-15-01-0281, до складу якого входить структурний підрозділ Лиманське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства місцем знаходження якого є м. Лиман, вул. Зелений Гай, 16а.

Відповідач є юридичною особою публічного права установою, яка є територіальним органом Державної фіскальної служби України, яка в свою чергу, була створена в процесі перетворення Державної податкової служби України, та яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого субєкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями ст. 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями ст. 61 Податкового кодексу України.

29 жовтня 2014 року та 25 листопада 2014 позивачем отримані сертифікати Торгово-промислової палати № 1271 та № 1735 відповідно, про настання обставин непереборної сили.

11 червня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено вимогу № Ю-3666-25 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 889427,13 грн.

21 червня 2018 року Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського ВУВКГ на адресу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було направлено скаргу на дану Вимогу № Ю-3666-25 від 11.06.2018 року. За результатами розгляду зазначеної скарги, Позивачем було отримано 31.07.2018 року рішення Державної фіскальної служби України № 24519/16/99-99-11-02-02-25 від 25.07.2018 року про результати розгляду скарги, аргументуючи таке рішення п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України та п. 1 Положення ГУ ДФС у Донецькій області, затвердженого наказом ДФС від 27.03.2017 року № 202, з яких вбачається, що ГУ ДФС у Донецькій області є територіальним органом ДФС України, який підпорядковується ДФС України, тобто скарга має розглядатися саме ДФС України. В зазначеному рішенні було визначено, що у разі незгоди з даним рішенням право Лиманського ВУВКГ КП «Вода Донбасу» на оскарження протягом 10 календарних днів до ДФС України.

21 червня 2018 року Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського ВУВКГ на адресу Державної фіскальної служби України було направлено скаргу на вимогу № Ю-3666-25 від 11.06.2018 року. Водночас, відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 року № 1124, рішення ДФС, прийняте за розглядом скарги, може бути оскаржене в судовому порядку.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внесу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI, в редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 року, «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування .

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI визначені обовязки платника єдиного внеску, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.09.2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким були внесені зміни до Закону № 2464-VI, а саме його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3( в подальшому пункту 9.4):

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

З аналізу зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин вбачається, що підставою для звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов'язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2017 року у справі № К/9901/2959/18 805/2492/15-а. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто ОСОБА_3 (ОСОБА_3) віднесено до населених пунктів на території яких проводиться АТО.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькiй областi (місцезнаходження: 87526, Донецька область. м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114), і до цього органу доходів і зборів позивачем подані сертифікати (висновок) про настання обставин не переробної сили.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно втрати чинності вищевказаної норми в Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки у спеціальному законодавстві - Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» дана норма є діючою.

Сам факт перебування позивача на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція і є підставою для звільнення його від обов'язків щодо сплати єдиного внеску у відповідності до Закону № 2464.

Статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25 Закону № 2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов'язку сплати єдиного внеску починаючи з 14 квітня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № К/9901/188/17 812/505/17. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 11.06.2018 року № Ю-3666-25 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 11.06.2018 року № Ю-3666-25 задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС України від 11.06.2018 року № Ю-3666-25 про сплату боргу, недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 889427,13 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (місцезнаходження: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177а, ) судовий збір у сумі 13341 (тринадцять тисяч триста сорок одну) грн. 41 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена у судовому засіданні 19 листопада 2018 року.

Повний текст рішення виготовлений 28 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.