Справа № 686/19748/18
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2018 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

секретаря Потаніної О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Синько Миколи Анатолійовича, Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

22 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови серії НК № 288452 від 20 серпня 2018 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн., а провадження по справі - закрити.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 20 серпня 2018 року інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області, старшим лейтенантом поліції Синько М.А. було винесено постанову за те, що керував автомобілем «ПАЗ 32054», державний номерний знак НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме відсутній паливний бак, чим порушив п.31.4.6 б ПДР України та ДСТУ 3649 2010р. та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.121 КУПАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 6800 грн. З огляду на викладене ОСОБА_1 просить його вимоги задовольнити.

Представник позивача подав заяву про розглядь справи у його відсутність, позов просив задовольнити.

Представник відповідачів направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відсутні підстави для скасування винесеної постанови.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2018 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК № 288452 за те, що він в цей день о 09 год. 40 хв. в м. Хмельницькому по вул. Шевченка, керував транспортним засобом ПАЗ 32054 державний номерний знак НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме відсутнім паливним баком, що передбачений конструкцією, чим унеможливлює герметичність паливної системи та порушив п. 31.4.6 б Правил дорожнього руху України та ДСТУ 3649 2010 р. Оскільки на думку інспектора був наявний склададміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КУПАП, ОСОБА_1 було притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 680 грн.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов'язків, зобов'язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з частиною 1,2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху : створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті (керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів), або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: двигун негерметична паливна система (п. 31.4.6 б Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Експлуатація транспортних засобів забороняється в разі: виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення (ч.2 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно ч.4 ст.32 ЗУ «Про Дорожній рух» переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Відповідно до ч.5 ст.32 ЗУ «Про Дорожній рух» переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 37 постанови Кабінету Міністрів України №1371 від 23 грудня 2009 року, якою внесено зміни до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року (далі - Порядок №1388 від 07 вересня 1998 року), переобладнання транспортних засобів для роботи на газових паливах здійснюється виключно суб'єктами господарювання, які мають свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу на відповідний вид переобладнання. Зазначені суб'єкти можуть проводити перевірку відповідності таких засобів вимогам технічних умов і технічної документації підприємства - виробника газобалонного обладнання.

Відповідно до пункту 18 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №607, перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7вересня 1998 року №1388. Абзацом 7 пункту 37 Порядку № 1388 визначено, що власникам переобладнаних транспортних засобів видаються нові свідоцтва про реєстрацію із зазначенням нових ідентифікаційних номерів складових частин або особливостей конструкції, що виникли в результаті її зміни.

Судом встановлено, що на автобус «ПАЗ 32054» д.н.з. НОМЕР_2, було встановлено газове обладнання.

При цьому у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу у графі «тип пального» вказано «стиснений природний газ», у новому свідоцтві про реєстрацію ТЗ також зазначено тип пального «S», у реєстраційній картці ТЗ у графі паливо зазначено «Бензин або газ».

Це свідчить про те, що переобладнання автобуса «ПАЗ 32054» відображено у реєстраційному документі.

Так, ДСТУ 3649: 2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630.

Відповідно до ст.1 ДСТУ 3649 : 2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси). Згідно розділу 7 Вимог до двигуна та його систем: гранично допустимий вміст оксиду вуглецю та вуглеводнів у відпрацьованих газах КТЗ із двигунами, що працюють на бензині або газовому паливі згідно з ДСТУ 4277. Вимоги до газобалонного обладнання: на ГБТЗ застосовують автомобільні газові балони (далі балони) для ЗНГ, тип яких офіційно затверджено згідно з ДСТУ UN/ECE R 67-01, або балони для СПГ, тип яких офіційно затверджено згідно з ДСТУ UN/ECE R 110-00, або які відповідають вимогам НПАОП 0.00-1.07 та інших чинних нормативних документів та які мають відповідне маркування; встановлювати балони та будь-які інші елементи газобалонного обладнання в салонах спеціальних або спеціалізованих автобусів дозволено за умови узгодження згідно з законодавством.

Однак, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Нормами статті 35 Закону України «Про дорожній рух» №3353-ХІІ від 30.06.1993 року передбачено проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов'язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб'єкти проведення обов'язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

В той же час, в частині другій статті 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов'язковому технічному контролю.

Відповідно до положень цієї статті обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

В положеннях статті 37 Закону України «Про дорожній рух» визначенні підстави для заборони експлуатації транспортних засобів.

Тобто, органи поліції мали б перевірити протокол перевірки технічного стану автобуса, який видається водію транспортного засобу.

Судом не встановлено тих обставин, що технічний контроль автобус «ПАЗ 32054» д.н.з. НОМЕР_1 не проходив.

Відповідно до договору №21 від 23 травня 2018 року на зберігання транспортного засобу між ПрАТ «Поділля-Плюс» та ФОП ОСОБА_3 останній надав місце на території закритої автостоянки для зберігання автотранспортних засобів по вул. Тернопільській, 13 в м. Хмельницькому, в тому числі і для ПАЗ 32054 державний номер НОМЕР_2.

Також, 23 травня 2018 року між ФП ОСОБА_3 та ПрАТ «Поділля-Плюс» було укладено договір про надання послуг щодо медичного контролю водіїв та контролю технічного стану, технічного обслуговування та ремонту автомобілів, в тому числі і щодо ПАЗ 32054 державний номер НОМЕР_2.

У квитково-обліковому листі від 20 серпня 2018 року ПА3 державний номер НОМЕР_4 міститься відмітка про те, що автомобіль перевірено та допущено до експлуатації. Протоколом перевірки технічного стану №00301-02977-18 від 13 липня 2018 року, який здійснений ТОВ «ТЕХТРАНСКОНТРОЛЬ» транспортний засіб ПАЗ32054 державний номер НОМЕР_2 після технічного контролю визнано технічно справним.

При цьому, переобладнання автобуса «ПАЗ 32054» мало місце ще на час його реєстрації 4 травня 2011 року та відображено у реєстраційному документі, що дає право позивачу використовувати газове обладнання.

Як вбачається з оскаржуваної постанови дії позивача кваліфіковані за ч.2 ст.121 КУпАП, а саме - порушення водієм правил керування транспортним засобом, що полягає у його технічній несправності.

Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху України, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».

Заборонено експлуатацію автомобіля у разі негерметичної паливної системи (п. 31.4.6 б Правил дорожнього руху України), відсутність паливного баку для такого виду палива як бензин, не свідчить про негерметичність паливної системі в цілому, зважаючи на наявність переобладнання паливної системи під такий вид палива як газ, що додаткового спростовується наявними у справі доказами щодо перевірки технічнго стану автомобіля.

При цьому, у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу у графі «тип пального» вказано «бензин або газ», що дозволяє позивачу використовувати тип пального для транспортного засобу на власний розсуд.

Відповідачем не надано доказів того, що в транспортному засобі негерметична паливна система і що демонтаж паливного баку не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, а також, що саме демонтаж паливного баку є технічною несправністю і відповідно до встановлених правил забороняється експлуатація транспортного засобу.

Таких обставин не встановлено і судом.

Таким чином, відсутність паливного баку, за наявності дозволеного газового на транспортному засобі, яким керував позивач, не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч.2 ст.121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки,відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу на те, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як було встановлено в судовому засіданні позивач керував автобусом заводського виготовлення, без будь-яких самочинних конструктивних змін та із дозволеним переобладнанням, що відображено у реєстраційному документі.

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Інспектором поліції не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що працівником поліції не доведено обставин того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2 -14, 72-77, 122, 241-255, 286 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії НК №288452 від 20 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.121 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня проголошення рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач Головне Управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження вул. Театральна, 10 м. Вінниця, .

Текст рішення складено 9 листопада 2018 року.

Суддя: