Справа № 800/427/17(800/369/16)
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 800/427/17 (800/369/16)

Провадження № 11-1231заі18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Саприкіної І.В.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Верховної Ради України про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенка Олександра Борисовича від участі у розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Президента України, Верховної Ради України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, про зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом, у якому просив:

- зобов'язати Президента України подати до Верховної Ради України законопроект про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року за № 1401-VIII;

- зобов'язати Президента України підготувати і внести до Верховної Ради України нові законопроекти про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) та про судоустрій і статус суддів, які не будуть порушувати конституційні права і свободи громадян України та передбачатимуть виборність суддів народом;

- визнати нечинним рішення Верховної Ради України від 02 червня 2016 року про прийняття Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»;

- зобов'язати Верховну Раду України на найближчому пленарному засіданні ухвалити рішення про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»;

- зобов'язати Верховну Раду України підготувати і розглянути нові законопроекти про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) та про судоустрій і статус суддів, які не будуть порушувати конституційні права і свободи громадян України та передбачатимуть виборність суддів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі у частині вимоги про визнання нечинним рішення Верховної Ради України про прийняття Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», а ухвалою цього ж суду від 30 січня 2017 року закрито провадження у справі та роз'яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30 січня 2017 року скасовано та направлено справу до цього ж суду на новий розгляд.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 липня 2016 року залишено без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

На підставі підп. 5 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про прийняття до розгляду заяви про зміну позовних вимог.

Ухвалою цього ж суду від 20 вересня 2018 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Президента України, Верховної Ради України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_23, ОСОБА_21, ОСОБА_22, про зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись із такими судовими рішеннями з підстави порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвали суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року суддею-доповідачем у цій справі (провадження № 11-1231заі18) визначено Саприкіну І.В.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року, а ухвалою від 19 листопада 2018 року призначено до розгляду в судовому засіданні в режимі відеоконференції на 05 березня 2019 року.

До Великої Палати Верховного Суду надійшла заява від Верховної Ради України про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенка О.Б. від участі у розгляді справи, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності судді.

Обґрунтовуючи наявність такої підстави, Верховна Рада України зазначила, що суддя Прокопенко О.Б. входив до складу колегії суддів Верховного Суду України, яка ухвалювала постанову від 12 вересня 2017 року про скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 січня 2017 року та направлення цієї справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Розглянувши наведені доводи заявника, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід з огляду на таке.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими».

Із предмета та меж апеляційного перегляду не простежується будь-яка залежність чи взаємозв'язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді Прокопенка О. Б. щодо заявника або обставин цієї справи, чи його необ'єктивність при її розгляді.

Не встановлено судом й інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність його відводу.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 36, 40 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви Верховної Ради України про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенка Олександра Борисовича від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі за його позовом до Президента України, Верховної Ради України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді:

Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук Л. І. Рогач

Д. А. Гудима О. М. Ситнік

В. І. Данішевська О. С. Ткачук

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

В. С. Князєв