Справа № 336/9224/15-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 336/9224/15-а

провадження № К/9901/14866/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 336/9224/15-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинення дій;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (суддя Щаслива О. В.) від 01 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Чумака С. Ю., Гімона М. М., Юрко І. В.) від 07 вересня 2016 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на загальних умовах з 24 листопада 2015 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на загальних підставах з 24 листопада 2015 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що з 26 лютого 2002 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Позивач вказує, що з 27 лютого 2012 він набув право на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV та 24 листопада 2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, у задоволенні якої відповідач протиправно відмовив.

3. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року, і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 02 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

10. Станом на 28 листопада 2018 року заперечення або відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 26 лютого 2002 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII.

12. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

13. 24 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

14. Листом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 02 грудня 2015 року № 26311-1 ОСОБА_2 повідомлено, що з 01 січня 2004 року розмір його пенсії приведено у відповідність до вимог Закону № 1058-IV. У вказаному листі відповідач зазначив, що оскільки первинно позивачу призначено пенсію за віком довічно та з 01 квітня 2004 року вже переведено на пенсію за нормами Закону № 1058-IV, та в подальшому неодноразово здійснено перерахунок пенсії згідно ст. 42 вказаного Закону, переведення на один і той же вид пенсії є неможливим.

15. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком з 24 листопада 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у повторному призначені пенсії за віком, оскільки чинним пенсійним законодавством України не передбачено можливості повторного призначення пенсії одного й того самого виду.

17. В обґрунтування такого висновку суди попередніх інстанцій зазначали, що призначення пенсії відбувається одноразово на відмінну від перерахунку пенсії та переходу на інший вид пенсії, які можуть здійснюватися у встановлених законом випадках. Водночас, суди попередніх інстанцій зазначили, що пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058-IV, у той час як, Закон № 1788-XII визначає лише право особи на пільгову пенсію (на пільгових умовах).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18. У касаційній скарзі скаржник вказує, що дії відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, оскільки вказаним Законом не передбачена пенсія за віком на пільгових умовах та пенсія за вислугу років, а тому, в даному випадку, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

19. На переконання скаржника, оскільки первісно йому пенсію було призначено у відповідності до Закону № 1788-XII (на пільгових умовах по Списку № 2), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсій, він має право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, відповідно до Закону № 1058-IV. Водночас скаржник вказує, що оскільки за призначенням пенсії за віком за Законом № 1058-IV він звернувся вперше, а тому і показник середньої заробітної плати по Україні при призначенні такої пенсії має вираховуватись за три останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

20. Також скаржник в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року (№ К/800/2756/14), від 03 червня 2015 року (№ К/800/15619/15), 08 червня 2016 року (№ К/800/2363/15), від 10 грудня 2015 року (№ К/33192/15) та правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14).

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

22. Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої робот, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

23. З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058, який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

24. Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

25. Статтею 27 Закону № 1058 встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058.

26. Відповідно до ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

27. Згідно ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.

28. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

29. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списками № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності до положень Закону № 1058.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

31. Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

32. Згідно з положеннями ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

33. Відповідно до положень Закону № 1788-XII може бути призначена пенсія за вислугу років.

34. Отже, чинним законодавством передбачено чотири види пенсій.

35. Водночас, як слідує з аналізу наведених норм, переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058 або положеннями Закону № 1788-XII.

36. Як вірно було встановлено судами попередніх інстанцій, у цій справі переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до ст. 13 Закону № 1788-XII, є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

37. Отже, оскільки заява позивача до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, вона не може бути призначена повторно на підставі положень ст. 40 Закону № 1058-IV, в тому числі із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

38. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 20 березня 2018 року (справа № 336/368/16-а (2-а/336/59/16)), від 03 квітня 2018 року (справа № 753/8128/16-а), від 24 квітня 2018 року (справа № 185/1391/17 (2-а/185/153/17)).

39. Посилання позивача на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України № 21-612а14 від 31 березня 2015 року, є безпідставними, оскільки предметом спору у цій справі було переведення з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ,на пенсію за віком за Законом № 1058-IV, тоді як предметом спору у справі, що розглядається є переведення з пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на пенсію за віком на загальних підставах, що фактично є повторним призначенням пенсії за віком.

40. Безпідставними є також посилання позивача у касаційній скарзі на ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року (№ К/800/2756/14), від 03 червня 2015 року (№ К/800/15619/15), 08 червня 2016 року (№ К/800/2363/15), від 10 грудня 2015 року (№ К/33192/15), оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України висновки цього суду, висловлені у вказаному судовому рішенні щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, не створюють обов'язку для врахування цих висновків судами при вирішенні інших справ. Провідна роль у забезпеченні єдності судової практики належить Верховному Суду.

41. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

42. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

43. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

44. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

45. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № 336/9224/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб