Справа № 0340/1925/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1925/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Гуцалюк І.О.,

представника позивача Лялюги Л.В.,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Електротермометрія" (далі - ПАТ "Електротермометрія") звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2018 № про сплату штрафу у розмірі 20% за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 14 254,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету ПАТ "Електротермометрія" узгоджених податкових зобов'язань за платежем земельний податок з юридичних осіб. За результатами перевірки складено акт №4540/03-20-12-07 від 23.03.2018, відповідно до висновків якого відповідачем виявлено порушення платником податків пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (далі - ПК України): протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб. За виявлені порушення на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України контролюючий орган застосував до товариства штрафні санкції у розмірі 14 254,53 грн.

На підставі вказаного акта перевірки від 23.03.2018 №4540/03-20-12-07 ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № від 24.04.2018 про сплату штрафу у розмірі 20% за платежем земельний податок з юридичних осіб в сумі 14 254,53 грн.

Позивач не погоджується із вказаними податковим повідомленням-рішенням, оскільки невчасна сплата грошового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за 2017 рік зумовлена арештом коштів на рахунках, обслуговуючих платника податків, постановами приватного і державного виконавців в межах виконавчих проваджень, відкритих за рішеннями Господарського суду Волинської області. При цьому, кошти протиправно були арештовані в розмірі, що перевищує суму боргу. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22 листопада 2017 року та постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року постанови, якими накладено арешт на кошти, в частині, що перевищують суми боргу було визнано протиправними і скасовано. Зазначені обставини свідчать про відсутність вини платника податків у невчасній сплаті грошового зобов'язання.

Зазначає, що ПАТ «Електротермометрія» намагалось скористатись правом на отримання відстрочення (розстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу з земельного податку, подавши заяви від 22.11.2017 №165/1-19, від 29.03.2018 №72/1-19 та від 30.05.2018 №130/1-19. За результатами розгляду заяв заступником начальника ГУ ДФС у Волинській області у розстроченні було відмовлено.

Таким чином, ПАТ «Електротермометрія» не мало можливості вчасно сплатити суми податкових зобов'язань, зазначені у поданих податкових деклараціях з земельного податку з юридичних осіб, з незалежних від товариства причин, хоча були вжиті всі заходи з метою недопущення несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

З наведених підстав позивач просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

У відзиві на позов від 17.10.2018 (а.с.37-39) представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що камеральною перевіркою з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету виявлено несвоєчасну сплату наступних зобов'язань: самостійно обчисленої суми грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку № від 10.02.2017 за вересень 2017 року в розмірі 70556,11 грн., терміном сплати до 30.10.2017 та за жовтень 2017 року в розмірі 70556,11 грн., терміном сплати до 30.11.2017, а також визначеної контролюючим органом суми грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 19.10.2017 № в розмірі 7 165,41 грн.

На підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України, яким встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, до відповідача було застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань за платежем земельний податок з юридичних осіб в сумі 14 254,53 грн. (20% від простроченої суми).

Безпідставним є також посилання представника позивача на накладені державною виконавчою службою арешти на відкриті банківські рахунки ПАТ «Електротермометрія», оскільки накладені арешти були зняті 19.10.2017, 29.01.2017 та 31.01.2018, тоді як несвоєчасна сплата відбулася 14.02.2018 та 23.02.2018. Таким чином, навіть після зняття відповідних арештів протиправна бездіяльність у вигляді несплати узгоджених грошових зобов'язань тривала.

Незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашенням боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Керуючись наведеним, відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідно до приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, вказаних у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23.03.2018 головним державним ревізором-інспектором Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку ПАТ "Електротермометрія" з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з плати за землю, за результатами якої складено акт від 23.03.2018 №4540/03-20-12-07. Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 287.3 статті 287 ПК України, а саме: ПАТ "Електротермометрія" не забезпечило своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб протягом граничного строку сплати (а.с.7-8).

З акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій вбачається, що за виявлене порушення позивачу нараховано штрафні санкції відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України (за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб).

На підставі акту перевірки від 23.03.2018 №4540/03-20-12-07 ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 24.04.2018 №, яким на позивача накладено штраф у розмірі 14 254,53 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб (що становить 20 % за затримку на 116, 108, 108, 108, 108, 107, 85 календарних днів сплати юридичною особою грошового зобов'язання у розмірі 71 272,65 грн.) (а.с.9).

23.05.2018 ПАТ "Електротермометрія" в адміністративному порядку оскаржило податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 24.04.2018 № до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 16.07.2018 № 23553/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 24.04.2018 № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.30-31).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 24.04.2018 №, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов'язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як передбачено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пунктів 38.1, 38.3 статті 38 цього ж Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно із пунктом 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як вбачається з матеріалів справи 10.02.2017 ПАТ "Електротермометрія" подало до контролюючого органу податкову декларацію № з плати за землю на 2017 рік. З доданого до декларації розрахунку суми земельного податку вбачається, що загальна сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті за даними платника за 2017 рік становить 846 673,37 грн., з щомісячною сплатою з січня по листопад у розмірі 70 556,11 грн., грудень - 70 556,16 грн. (а.с.47-49).

Вказані обставини сторони визнають і не заперечують, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому, в силу частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), не підлягають доказуванню.

Під час камеральної перевірки було виявлено, що за поданою податковою декларацією № з плати за землю на 2017 рік, позивачем самостійно обчислена сума грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку за вересень 2017 року у розмірі 70 556,11 грн., з граничним терміном сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання до 30.10.2017.

14.02.2018 відбувалася часткова сплата у розмірі 716,54 грн. згідно з платіжним дорученням №136 вiд 14.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 143,31 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 107 днів з 31.10.2017 року по 13.02.2018 року).

23.02.2018 погашено залишок грошового зобов'язання у розмірі 62 674,16 грн. згідно з платіжним дорученням №183 вiд 23.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 12 534,83 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 116 днів з 31.10.2017 року по 22.02.2018 року).

За поданою податковою декларацією № з плати за землю на 2017 рік, позивачем самостійно обчислена сума грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку за жовтень 2017 року у розмірі 70 556,11 грн., з граничним терміном сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання до 30.11.2017.

23.02.2018 відбувалася часткова сплата у розмірі 716,54 грн. згідно з платіжним дорученням №183 вiд 23.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 143,31 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 85 днів з 02.12.2017 року по 22.02.2018 року).

Крім того, за позивачем рахувалась визначена контролюючим органом сума грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 19.10.2017 у розмірі 7 165,41 грн.

23.02.2018 відбулася часткова сплата у розмірі 3000,00 грн. згідно з платіжним дорученням №183 вiд 23.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 600,00 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 108 днів з 08.11.2017 по 22.02.2018).

23.02.2018 відбувалася часткова сплата у розмірі 2000,00 грн. згідно з платіжним дорученням №183 вiд 23.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 400,00 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 108 днів з 08.11.2017 по 22.02.2018).

23.02.2018 відбувалася часткова сплата у розмірі 2055,61 грн. згідно з платіжним дорученням №183 вiд 23.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 411,12 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 108 днів з 08.11.2017 по 22.02.2018).

23.02.18 відбувалася часткова сплата у розмірі 109,80 грн. згідно з платіжним дорученням №183 вiд 23.02.2018, у зв'язку з чим була застосована штрафна санкція в сумі 21,96 грн. (20 % від суми сплати, за прострочення у 108 днів з 08.11.2017 по 22.02.2018).

Під час судового розгляду справи представник позивача факти несвоєчасної сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з земельного податку не заперечила та будь-яких доказів на спростування цих фактів не надала.

Згідно з вимогами пункту 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, сплачується рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, за поданою податковою декларацією № з плати за землю на 2017 рік, самостійно обчислена сума грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку за вересень 2017 року у розмірі 70 556,11 грн., мала бути сплачена протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, тобто до 30.10.2017, а самостійно обчислена сума грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку за жовтень 2017 року у розмірі 70 556,11 грн., мала бути сплачена протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, тобто до 30.11.2017.

Суд критично ставиться до пояснень представника позивача відносно того, що товариством вживались усі можливі заходи з метою недопущення несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов'язання, однак вчасна сплата не відбулась у зв'язку з накладенням арешту на рахунки товариства з огляду на таке.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця від 11.10.2017 ВП №54853798 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах, обслуговуючих платника податків, боржника ПАТ "Електротермометрія" у межах суми звернення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 156 258, 54 грн. (а.с. 12-14). Разом з тим, постановою виконавця від 19.10.2017 вказаний арешт знятий (а.с. 15-16).

24.10.2017 постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 51444362 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах, обслуговуючих платника податків, боржника ПАТ "Електротермометрія" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 75 421,74 грн. (а.с. 17-19).

Окрім того, постановою державного виконавця від 07.11.2017 у виконавчому провадженні №49756100 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах, обслуговуючих платника податків, боржника ПАТ "Електротермометрія" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 759 777, 90 грн. (а.с. 20-22).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 22.11.2017 та постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 було визнано протиправними дії державних виконавців в частині арешту коштів, що перевищували суми боргу за відповідними виконавчими документами (а.с. 27-31, а.с. 32-34).

Постановою державного виконавця від 29.01. 2018 у виконавчому провадженні №49756100 було знято арешт з коштів на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 20.11. 2017 в адміністративній справі № 803/1537/17 (а.с. 64-65).

29.11.2017 постановою державного виконавця у виконавчому провадження №562644849 накладено арешт на майно боржника у процесі примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Волинській області від 17.11.2017 № 1935-17, а 31.01.2018 такий арешт знято.

Таким чином, в період з 11.10. 2017 по 19.10. 2017, з 24.10.2017 по 22.11. 2017, з 07.11.2017 по 29.01.2018, з 29.11.2017 по 31.01.2018 кошти на банківських рахунках позивача було арештовано постановами приватного і державного виконавців.

Разом з тим, суд звертає увагу, що такі арешти накладались не на всі кошти позивача, а на конкретні суми звернення стягнення.

Граничним терміном сплати грошових зобов'язань, у зв'язку з несвоєчасною сплатою яких було застосовані штрафні санкції було: 30.10.2017 (грошове зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку № від 10.02.2017 за вересень 2017 року), 08.11.2017 (грошове зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 19.10.2017), 30.11.2017 (грошове зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку № від 10.02.2017 за жовтень 2017 року), а накладені арешти були зняті 19.10.2017, 29.01.2018 та 31.01.2018, тоді як несвоєчасна сплата відбулася 14.02.2018 та 23.02.2018. Тобто, у період з 19.10.2017 по 24.10.2017 та з 29.01.2018 позивач мав змогу вчиняти дії щодо погашення грошового зобов'язання, однак зробив це лише 14.02.2018 та 23.02.2018.

Таким чином, посилання позивача на накладення державною виконавчою службою арештів на рахунки ПАТ «Електротермометрія», у зв'язку із протиправними діями органів виконавчої служби, не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки навіть після зняття відповідних арештів протиправна бездіяльність у вигляді несплати узгоджених грошових зобов'язань з боку позивача тривала.

Суд не бере до уваги посилання позивача на факт звернення ПАТ «Електротермометрія» до ГУ ДФС у Волинській області із заявами про відстрочення (розстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу з земельного податку, оскільки такі заяви, окрім заяви від 22.11.2017 за №165/1-19, були подані 29.03.2018 за №72/1-19 та 30.05.2018 за №130/1-19, після фактів несвоєчасної сплати, які відбулися 14.02.2018 та 23.02.2018 та зафіксовані в акті перевірки.

Щодо твердження позивача про те, що в акті перевірки не зазначено конкретний місяць, за який несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання, а сума боргу відмінна від суми, яку самостійно задекларував позивач суд зазначає, що штрафні санкції нараховувались на фактичну суму несвоєчасної сплати, а крім штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку № від 10.02.2017, штрафні санкції також нараховувались у зв'язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 19.10.2017, в результаті чого, загальна сума боргу на яку нараховані штрафні санкції відрізняється від загальної суми задекларованого грошового зобов'язання за податковим розрахунком з земельного податку № від 10.02.2017.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник саме після фактичного погашення боргу, повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 ПК України, полягає у несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 18.09.2014 у справі №21-279а14.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі №826/11284/15 вирішив питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права (в порядку КАС України, який діяв до 15.12.2017 року), зокрема, рішенні Вищого адміністративного суду України від 16.06.2016 у справі № 816/1237/15, де суд дійшов висновку про необгрунтованість твердження скаржника в частині того, що з накладенням арешту на рахунки Товариства у останнього виникли об'єктивні причини по затримці термінів сплати грошового зобов'язання та зазначив, що жодних обставин, які можуть слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску чинним законодавством України не передбачено та рішенні Вищого адміністративного суду України від 03.04.2014 у справі №К/9991/12646/12-С, де суд дійшов протилежного висновку, а саме: санкції за порушення термінів сплати єдиного внеску можуть бути застосовані лише у разі наявності вини. Винність є однією з ознак фінансового правопорушення і за відсутності вини фінансово-правові санкції застосовуватись не можуть.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що саме висновок, викладений у рішенні Вищого адміністративного суду України від 16.06.2016 у справі № 816/1237/15 про те, що жодних обставин, які можуть слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску чинним законодавством України не передбачено, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому у задоволенні заяви Товариства про перегляд судового рішення слід відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки позивачем порушено дотримання граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань з плати за землю, тому суд дійшов висновку що відповідач правомірно застосував до ПАТ "Електротермометрія" штрафні санкції у розмірі 20% та виніс податкове повідомлення-рішення від 24.04.2018 №.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність дій контролюючого органу та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 24.04.2018 № про сплату штрафу у розмірі 20% за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 14 254,53 грн., а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2018 № відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2018 року.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук