Справа № 826/12319/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Кучми А.Ю. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року у справі за заявами Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" звернулися до суду з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Разом з позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" подано заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса аеропорт девелопмент" задоволено частково. Заборонено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, до проведення оцінки майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів передавати для реалізації або в управління нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса" та немайнові права, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент". В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідачі - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральна прокуратура України звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

17 жовтня 2018 року справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, разом з апеляційними скаргами на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року надійшла до Шостого апеляційного адміністративного суду, відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України, як визначеного ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суду, якому передаються справи Київського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, разом з апеляційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 листопада 2018 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, особи яка не брала участі у справі ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2018 р. у даній справі та призначено до апеляційного розгляду на 08 листопада 2018 року.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та Генеральної прокуратури України надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, особи яка не брала участі у справі ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року клопотання Генеральної прокуратури України та Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів - задоволено. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, особи яка не брала участі у справі ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - закрито.

В судовому засіданні Шостого апеляційного адміністративного суду 15 листопада 2018 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" - ОСОБА_7 подав заяву про відвід колегії суддів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" про відвід колегії суддів у складі: судді - доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Кучми А.Ю. та Чаку Є.В. визнано необґрунтованою. Зупинено провадження у справі №826/12319/18 до вирішення заявленого відводу в порядку ст. 40 КАС України. Передано справу №826/12319/18 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року (суддя - доповідач Губська О.А.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" про відвід головуючого судді Вівдиченко Т.Р. та суддів Кучми А.Ю., Чаку Є.В. у справі за апеляційними скаргами Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року поновлено провадження у справі №826/12319/18.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року визнано зловживанням процесуальними правами та такими, що суперечать завданню адміністративного судочинства дії Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів по заявленню завідомо безпідставного відводу суддям Шостого апеляційного адміністративного суду Вівдиченко Т.Р., Кучмі А.Ю. та Чаку Є.В у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії. Заяву Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про відвід колегії суддів у складі: судді - доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Кучми А.Ю. та Чаку Є.В. в адміністративній справі № 826/12319/18 - залишено без розгляду.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході розслідування Національним антикорупційним бюро України під процесуальним керівництвом Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України кримінального провадження № 0000214 від 24.06.2016 р. за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Одеської міської ради, КП «Міжнародний аеропорт «Одеса», ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент» при створенні ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07.03.2018 р. накладено арешт на майно ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса». Також, накладено арешт на майно ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент» (співзасновник ТОВ Міжнародний аеропорт «Одеса») - на 75% корпоративних прав на ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» шляхом заборони їх відчуження та розпорядження.

Згодом, ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 29.03.2018 р. за клопотанням Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України вказане арештоване майно, у тому числі, корпоративні права передано в управління Агентству для забезпечення їх збереження та збереження їх економічної вартості.

Як повідомив апелянт - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в подальшому, Національним агентством отримано дист заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницького Н.І. від 29.03.2018 року №06 -18871-16 та отримано вступну та резолютивну частини ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 29.03.2018 р. у справі № 760/7819/18 з проханням прийняти в управління зазначений у листі та в ухвалі перелік нерухомого майна та корпоративні права (активи).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково подані заяви про вжиття заходів забезпечення позову погодився з доводами ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса" та ТОВ "Одеса аеропорт девелопмент" щодо виконання відповідачем дій з управління майном з порушенням вимог чинного Закону, зокрема, без проведення оцінки майна.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

В розумінні наведеної норми Закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що судом першої інстанції не наведено мотивів та достатніх підстав з яких він вжив заходи забезпечення позову.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема, зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Отже, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, із наведеного слідує, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

В той же час, як вище зазначалось, матеріали справи належних доказів не містять.

Згідно ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред'явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб'єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових. Примірний перелік такого майна визначається Кабінетом Міністрів України. Активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора. Передача для реалізації активів може також здійснюватися за згодою їх власника, копія якої надається Національному агентству з відповідним зверненням прокурора. Реалізація здійснюється визначеними на конкурсних засадах юридичними особами.

Водночас, будь - яких належних і допустимих доказів щодо протиправності дій Національного агентства, а саме: порушення вимог ст. 21 Закону щодо реалізації чи передачі в управління активів юридичним особам або фізичним особам - підприємцям позивачами не надано.

Також, доводи ТОВ Міжнародний аеропорт Одеса" та ТОВ "Одеса аеропорт девелопмент" про те, що оцінка активів повинна бути проведена до прийняття Національним агентством в їх управління не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 21 вищевказаного Закону, оцінці підлягають вже прийняті Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів активи при передачі їх в управління юридичним особам або фізичним особам - підприємцям.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувані дії рішення Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, вчинено відповідачем на виконання ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 29.03.2018 р. у справі № 760/8919/18, яка набрала законної сили, та містить зобов'язання Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів забезпечити реєстрацію прав на управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі даної ухвали щодо передачі Національному агентству в управління майна, на яке накладено арешт. Реєстрацію здійснити у суб'єкта державної реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно.

Імперативними приписами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції неправомірно вжито заходи забезпечення позову, оскільки у даній справі оскаржуються дії та рішення відповідачів, які вчинялися ними в рамках вищевказаної кримінальної справи.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про вжиття заходів забезпечення позову, а тому зазначена ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким слід відмовити у задоволенні клопотаннь позивачів про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 150, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральної прокуратури України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт Одеса" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса Аеропорт Девелопмент" про вжиття заходів забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Кучма А.Ю. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 26.11.2018 року