Справа № 804/8152/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/8152/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року (головуючий суддя Сидоренко Д.В.)

у справі № 804/8152/17

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14, ОСОБА_15 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_16,

до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- вважати дії Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітнім: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_16 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою ВР України №2503-ХІІ від 26.06.1992р. - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області організувати роботу з оформлення та видачі, а територіальний підрозділ, Новомосковський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, - оформити та видати бланк паспорту неповнолітнім: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_16 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області та Новомосковський районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вести облік щодо неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_16 - за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на звернення із заявами щодо оформлення і видачі неповнолітнім дітям, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки, отримані ідентичні письмові відповіді, в яких зазначається про єдину можливість оформлення паспорту громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, без прийняття жодного рішення про відмову чи видачу паспорту у вигляді книжечки. Вважають, що відповідачі порушують права та інтереси неповнолітніх на отримання паспортів у формі книжечки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2018 адміністративний позов задоволено частковою. Визнано протиправною бездіяльність Новомосковського районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо невидачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 паспортів громадян України у вигляді паспортної книжечки.

Зобов'язано Новомосковський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 паспорти громадян України у вигляді паспортної книжечки.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII і Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.

Заявники, звернувшись до уповноваженого суб'єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, мають право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

Вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа встановлений в ч.7 ст.16 Закону України №5492-VI, відтак, відповідач у своєму листі на звернення позивачів зобов'язаний був вказати одну з визначених підстав для відмови у оформленні паспортів у формі книжечки.

Відповідачем-2 жодних з правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про відмову проведення оформлення паспортів громадянин України у вигляді паспортної книжки, не вказано, а наведені ним в обґрунтування обставини є невиконанням належним чином останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України, внаслідок чого суд дійшов висновку, що відповідач допустив бездіяльність щодо не оформлення паспортів громадян України у формі паспортної книжечки заявникам.

Приймаючи до уваги, що в даному випадку, права позивачів порушуються не діями Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітнім, а бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, суд першої інстанції залишив вимогу про визнання протиправними дій без задоволення.

Разом з тим, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, з метою ефективного захисту прав неповнолітніх, суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправною бездіяльність Новомосковського районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо невидачі заявникам паспортів громадян України у вигляді паспортної книжечки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідач наполягає на законності дій та зазначає, що з прийняття Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України оформлюється тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Провадження у даній справі зупинялось до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, провадження Пз/9901/2/18.

Представник Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Стосовно прийнятої Верховним Судом постанови від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17 відповідач зазначив, що до означеної постанови приєднана окрема думка суддів Великої Палати Верховного Суду, згідно якої висновок Суддів Великої Палати Верховного Суду про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій Відділу УДМС щодо відмови особі у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт з одночасним встановленням, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови цій особі у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону № 5492-VI, є суперечливими та взаємовиключними. Адже дії не можуть бути одночасно протиправними, тобто такими, що не відповідають вимогам закону, та правомірними, тобто прийнятими на підставі, у порядку та у спосіб, визначені законом.

Представник Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Позивачі в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, неповнолітні особи ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та їх законі представники відповідними заявами просили Новомосковський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області оформити бланки паспортів громадян України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати виключно у вигляді паспортних книжечок на підставі Закону України від 18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство України», форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не формі пластикової картки типу ID- 1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком; проставити відмітки реєстрації місця проживання в паспорті; провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Також додатковими заявами неповнолітні ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_14 та їх законі представники повідомили Новомосковський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, що категорично відмовляються від присвоєння їм будь-яких ідентифікаторів особистостей, а також заявили, що не дають згоду на обробку їх персональних даних на підставі ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» та через релігійні переконання, відмовляються від отримання та використання будь-якими біометричними документами, що містять інформацію для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, а також від внесення даних до Єдиного демографічного реєстру і від зняття біометричної інформації.

Листами вих.№1235/11797 від 01.11.2017, №1235/12218 від 11.11.2017, №1235/11304 від 12.10.2017, №1235/12215 від 11.11.2017, №1235/11306 від 12.10.2017, №1235/12216 від 11.11.2017, №1235/11305 від 12.10.2017, №1235/12219 від 11.11.2017, №1235/12214 від 11.11.2017, №1235/12221 від 11.11.2017 та №1235/12212 від 11.11.2017 Новомосковський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області повідомив заявників про розгляд звернень та зазначив, що згідно Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та пункту 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015, до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки, але прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється.

В Новомосковському районному відділі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області роботи із забезпечення матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видач паспорта громадянина України, завершено в повному обсязі, тому вже не може оформлюватися паспорт громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки. Також оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки унеможливлено відсутністю вказаних бланків.

Згідно розділу ІІІ Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України оформлюється із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до пп.7 п.7 ст.21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до паспорта громадянина України вноситься інформація про унікальний номер запису в Реєстрі, у зв'язку з чим Новомосковський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області не має можливості задовольнити прохання заявників.

Не погоджуючись з відмовами, що викладені у вказаних листах Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, позивачі звернулися з даним позовом до суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III встановлено, що документом, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

Відповідно до вказаної норми постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України.

За приписами п.п.2, 3 вказаного Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.5, 6 Положення № 2503-ХІІ паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.

Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт".

На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".

На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для

підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи

засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.

Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються.

Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться

відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.

На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор.

На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Наведені правові норми є чинними, отже підлягають застосуванню.

20 листопада 2012 року прийнятий Закон України № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до ст.4 цього Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

За правилами ч.3 ст.13, ч.4 ст.21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (Безконтактний електронний носій - імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов'язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом - п. ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно ч.2 ст.21 Закону № 5492-VI (в редакції Закону України від 14.07.2016 № 1474-VIII) кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII;

з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 установлено, що:

до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки;

прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється.

Пунктом 131 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Отже, безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи .

Як вірно встановлено судом першої інстанції, бажання позивачів отримати паспорти у формі книжечки, обумовлене власними переконаннями та запереченнями обставин здійснення обліку дітей у Єдиному державному демографічному реєстрі за унікальним номером запису, а не за ім'ям, та запереченням щодо використання імплантованого безконтактного електронного носія у бланку документу.

Виходячи з суб'єктного складу та підстав позову і визначених позовних вимог, дана справа, в розумінні п.21 ч.1 ст.4 КАС України є типовою адміністративною справою.

За приписами ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно Рішенню Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Як зазначено ОСОБА_17 Палатою Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, у даному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.

При цьому ОСОБА_17 Верховного Суду звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Також ОСОБА_17 Палатою Верховного Суду зазначено, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Таким чином, ОСОБА_17 Верховного Суду дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, ОСОБА_17 Верховного Суду звернула увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «Groppera Radio AG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

За результатами розгляду зразкової справи Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З огляду на викладене, з урахуванням наведеного вище правового висновку Верховного Суду, суд першої інстанції вірно встановив протиправною бездіяльність Новомосковського районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо невидачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 паспортів громадян України у вигляді паспортної книжечки і зобов'язав відповідача видати переліченим особам паспорти громадян України у вигляді паспортної книжечки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року у справі № 804/8152/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко