Справа № 366/2798/18
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/2798/18
Провадження № 2-а/366/33/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2018 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в смт. Іванків Іванківського району Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області Зелінського Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зелінського Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що 10.10.2018 відносно ОСОБА_1, була винесена постанова серії ДПО18 № 843955 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме те, що він 10.10.2018 о 11 год. 20 хв. на автодорозі Феневичі - Бородянка - Макарів, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Golf 2, державний номерний знак НОМЕР_1 поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив ПДР України. Відповідно до вказаної постанови до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Позивач не погоджується із зазначеною постановою, посилаючись на те, що відповідач безпідставно виніс вказану постанову, оскільки стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Фактично, рух без увімкнених фар у вищезгаданих випадках буде порушенням, але відповідальність за це порушення настає згідно статті 125 КУпАП, як за «інші порушення правил дорожнього руху» і тягне за собою лише попередження. Окрім того, позивач стверджує, що коли починав рух, фари його автомобіля були увімкнені, після зупинки автомобіля на вимогу інспектора він виявив, що світло не горить, можливо внаслідок технічної несправності, що виникла під час руху.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 ст. 5 КАС України визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частина перша статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду Постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що інспектором Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Зелінським О.О. була винесена постанова серія ДПО18 № 843955 від 10.10.2018, відповідно до якої « ОСОБА_1 10.10.2018 о 11 год. 20 хв. на автодорозі Феневичі - Бородянка - Макарів, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Golf 2, державний номерний знак НОМЕР_1 поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п.9.1 (г) Правил дорожнього руху України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно п.п. 9.8 Правил дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та інше.

Денні ходові вогні (ДХО), це зовнішні світлові прилади. З точки зору ПДР вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР «Користування зовнішніми світловими приладами».

Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР. Таким чином, за не ввімкнений за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність за ст.125 КУпАП.

З огляду на це суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП, оскільки, як зазначено у постанові у справі про адміністративне правопорушення, останній під час зупинки поліцейським вже рухався по автомобільній дорозі, а в розумінні ч.2 ст.122 КУпАП, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що передбачено п.п.9.2, 9.7 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, як і відзиву на позовну заяву, позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними і суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 257-262, 294 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Зелінського О.О.ГУНП в Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Зелінського О.О.про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 843955 від 10.10.2018 року.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення (26.11.2018) шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Відповідно до ст.272 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.П. Слободян