Справа № 569/17310/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1424/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2018 року (прийняте у м. Рівне суддею Бердієм М.А.) в адміністративній справі № 569/17310/17 за позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Рівненське ОУПФУ) від 25 вересня 2017 року № 88 і розпорядження від того ж числа за № 159682 Рівненського ОУПФУ щодо відмови їй у зарахуванні до стажу державної служби роботи на посадах в органах державної податкової служби України, та у призначенні з 22 вересня 2017 року пенсії державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно довідок Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного Управління ДФС у Рівненській області від 21 вересня 2017 року № 5434/10/17-16-05-38 та № 5435/10/17-16-05-38;

- зобов'язати Рівненське ОУПФУ призначити та виплатити з 22 вересня 2017 року їй пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно довідок ДПІ у м. Рівне ГУ ДФС у Рівненській області від 21 вересня 2017 року № 5434/10/17-16-05-38 та № 5435/10/17-16-05-38, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби України, зокрема в ДПІ у Рівненському районі за період часу з 10 липня 1990 року по 25 листопада 1996 року, в ДПА у Рівненському районі, з 26 листопада 1996 року по 13 липня 2004 року, в Рівненській об'єднаній податковій інспекції з 14 липня 2004 року по 10 квітня 2006 року, в ДПІ у м. Рівне з 11 квітня 2006 року по 04 вересня 2014 року;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Рівненське ОУПФУ, яке вважає рішення суду першої інстанції прийнятим за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що стаж державної служби позивача становить 10 років 6 місяців і 17 днів. Інші періоди роботи в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти вимог скаржника заперечила, оскільки вважає, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області прийняте з дотриманням матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 22 вересня 2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою, у якій зокрема, просила перевести її з одного виду пенсії на інший на пенсію за віком, як державного службовця. До вказаної заяви позивач долучила ряд документів, які підтверджують наявність права на пенсію за віком як державного службовця, зокрема: копії паспорта, трудової книжки, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії ДПІ у м. Рівне ГУ ДФС у Рівненській області від 21 вересня 2017 року за № 5434/10/17-16-05-38 та за № 5435/10/17-16-05-38, копію листа Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Волинській та Рівненській областях від 11 вересня 2017 року № М-42101-29.

За наслідками розгляду заяви позивача, відповідач листом від 11 жовтня 2017 року за № 3608/07 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з відсутністю 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України.

Згодом позивачем отримано рішення про відмову у перерахунку пенсії № 88 від 25 вересня 2017 року та розпорядження № 159682 від 25 вересня 2017 року.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обгрунтовував його тим, що періоди роботи позивача з 10.07.1990 по 04.09.2014 на посадах в органах державної податкової служби відповідач неправомірно не врахував до стажу роботи на посадах державної служби.

З огляду на зазначене, стаж державної служби позивача становить більше 24 років, тобто вона має необхідний 20-річний стаж для переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набув чинності 01.05.2016, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 37 Закону № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У статті 25 Закону № 3723-XII встановлено категорії посад державних службовців.

Як видно з вищенаведеної правової норми, посади, на яких працював позивач і час роботи на яких просить зарахувати йому до стажу державної служби, у переліку посад, визначеному статтею 25 Закону № 3723-XII відсутні.

Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише статтею 25 цього Закону, але й актами Кабінету Міністрів України.

Так, згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання чинності Законом № 889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 цього Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини перша, четверта статті 15 Закону № 509-XII).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статтей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень пов?язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону № 509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Приписами абзаців першого - другого пункту 344.1 статті 344 ПК України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі № 21-340а13.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, на час звернення до відповідача із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця позивач мала необхідний стаж (вислугу років) державного службовця, що підтверджується матеріалами справи, а тому відмова пенсійного органу у переведенні її на пенсію державного службовця є протиправною.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2018 року в адміністративній справі № 569/17310/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 28 листопада 2018 року.