Справа № 812/168/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року справа №812/168/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О.,

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю: представника позивача - Кіндрас М.М., ордер серії КВ № 423075 від 26.11.2018 року,

представника відповідача 1 - Коробкова Х.О., довіреність від 19.02.2018 року № 1923/28101018,

представника відповідача 2 - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» та Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі № 812/168/17 (головуючий 1 інстанції Чернявська Т.І. повний текст складено 25 вересня 2018 року у приміщенні суду просп. Космонавтів, 18, м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у Луганській області третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (далі - позивач, ПАТ «Луганськтепловоз») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби (далі - відповідач 1, ОВПП ДФС), третьої особи: Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якому з урахуванням уточнених вимог просило: визнати протиправною бездіяльність Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що втілилася у не внесенні заяви ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року на 316 124,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; зобов'язати Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби внести заяву ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року на 316 124,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (том 1 а.с.2-4, том 3 29-40).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління щодо невнесення заяви ПАТ «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року на 316124 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління внести заяву позивача про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року на 316124 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. (том 3 а.с.98-102, 174-177).

Відповідач 1, не погодившись з рішенням судів попередніх інстанцій подав касаційну скаргу у якій пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року та постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року скасовано а справу направлено на новий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

02.07.2018 року товариство надало до Луганського окружного адміністративного суду уточнену позовну заяву в якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не внесення заяви публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року у розмірі 316124,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Луганській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» суми податку на додану вартість за липень 2016 року у розмірі 316124,00 грн (том 4 а.с. 37-44).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління ДФС у Луганській області (далі-відповідач 2, ГУ ДФС у Луганській області) (том 4 а.с. 64-67).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року позовні вимоги підприємства задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що втілилась у невчиненні законодавчо передбачених дій щодо проведення документальної перевірки достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 316124,00 грн (триста шістнадцять тисяч сто двадцять чотири грн 00 коп.), заявленої публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року, для внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Луганській області провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 316124,00 грн (триста шістнадцять тисяч сто двадцять чотири грн 00 коп.), заявленої публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності контролюючого органу щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року та зобов'язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень 2016 року - відмовлено (том 4 а.с. 194-201).

Позивач не погодився з вказаним рішенням, та подав апеляційну скаргу в якій послався порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідач мав право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування, проте зазначеної перевірки проведено не було, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства в частині формування податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року в розмірі 316 124,00 грн. Звертає увагу, що з боку платника податку виконано належним чином усі необхідні умови законодавства з метою реалізації свого права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість. Також зазначив, що станом на теперішній час за податковою декларацією та уточнюючими розрахунками з ПДВ за липень 2016 року жодного податкового повідомлення - рішення не приймалося, а тому заявлена сума бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року в розмірі 316 124,00 грн є узгодженою. Вважає, що саме задоволення позовних вимог у повному обсязі буде належним та допустимим способом захисту порушеного права позивача (том 4, а.с. 216-220).

16.10.2018 року Відповідач 1 звернувся з апеляційною скаргою на рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в якій зазначив, що з 01.07.2015 року була призупинена дія пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, абз. 4 п. 82.4 ст. 82, п. 200.11 ст. 200 а також п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок. Посилається на лист Державної казначейської служби України від 26.05.2017 року № 12-08/486-8648 відповідно до якого листами Служби безпеки України від 15.12.2015 року, від 25.02.2016 року, від 01.08.2016 року, від 26.08.2016 року казначейську службу повідомлено, що виробничі потужності ПАТ «Луганськтепловоз» залишаються на тимчасово непідконтрольній території у м. Луганську, вказано про проведення перевірки щодо ПАТ «Луганськтепловоз» і порушено питання зупинення операцій з бюджетними коштами на користь вказаного товариства (том 5, а.с. 1-5).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу відповідача 1 залишено без руху у зв'язку з несплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. В подальшому, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року апеляційну скаргу відповідача 1 було повернуто скаржнику у зв'язку з не усуненням апелянтом недоліків апеляційної скарги визначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 31 жовтня 2018 року (том 5, а.с. 8, 75-76).

Відповідач 2 також не погодився з рішенням суду першої інстанції від 18 вересня 2018 року та подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в частині зобов'язання ГУ ДФС у Луганській області провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 316 124,00 грн згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2016 року. Також просив скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року якою було залучено ГУ ДФС у Луганській області у якості співвідповідача по даній справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що право на бюджетне відшкодування позивач набув ще під час перебування на обліку у відповідача 1, тобто до 31.12.2017 року, правонаступником якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, а тому навіть після передачі на облік за основним місцезнаходженням до ГУ ДФС у Луганській області, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, як контролюючий орган за неосновним місцем обліку, продовжує здійснювати податкове супроводження до закінчення процедури. Вважає, що відповідно до приписів статті 200 Податкового кодексу України у ГУ ДФС у Луганській області відсутні повноваження відповідно до рішення суду першої інстанції щодо проведення документальної перевірки, оскільки закінчився граничний строк для проведення документальної перевірки товариства. Звертає увагу, що відповідно до норм Податкового кодексу України повноваження контролюючого органу (його керівника, заступника, уповноваженої особи) щодо проведення документальної виїзної, невиїзної планової та позапланової перевірки платника податків є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, а тому не має правових підстав для винесення рішення щодо зобов'язання відповідача провести документальну перевірку (том 4 а.с. 240-246).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року, оскільки вказана ухвала про залучення сторони у справі у якості співвідповідача відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню (том 5, а.с. 10).

22.11.2018 року від підприємства надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача 2 в якому зазначено, що відповідно до діючих норм законодавства, у разі відсутності акту за результатами камеральної перевірки, відсутності складання та надіслання платнику податків повідомлення щодо встановлених порушень, заявлена до бюджетного відшкодування сума по декларації за липень 2016 року є узгодженою за результатами камеральної перевіки.

12.11.2018 року на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що з 01.07.2015 року була призупинена дія пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, абз. 4 п. 82.4 ст. 82, п. 200.11 ст. 200 а також п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок. Посилається на лист Державної казначейської служби України від 26.05.2017 року № 12-08/486-8648 відповідно до якого листами Служби безпеки України від 15.12.2015 року, від 25.02.2016 року, від 01.08.2016 року, від 26.08.2016 року казначейську службу повідомлено, що виробничі потужності ПАТ «Луганськтепловоз» залишаються на тимчасово непідконтрольній території у м. Луганську, вказано про проведення перевірки щодо ПАТ «Луганськтепловоз» і порушено питання зупинення операцій з бюджетними коштами на користь вказаного товариства. Окрім того, Службою безпеки України повідомлено, що відшкодування сум ПДВ зазначеній особі може призвести до витрачання цих коштів на фінансування терористичної діяльності. Просив відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги в частині визнання бездіяльності протиправною щодо не проведення документальної перевірки відповідачем 1 (том 5, а.с. 28-29).

Від відповідача 2 до суду апеляційної інстанції також надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначено, що під час проведення камеральної перевірки податковим органом перевіряються відомості, які містяться у податковій звітності виключно на предмет арифметичних помилок та правильність відображення кількісних показників. Провести умовний ланцюг подій та узгодити суму коштів, яка підлягає сплаті можна шляхом проведення документальної перевірки, однак ГУ ДФС у Луганській області вважає неможливим узгодження суми коштів, яка зазначена у позові виключно на підставі документів, які наявні у ГУ ДФС у Луганській області (том 5 а.с. 66-70).

Відповідно до ч. ч. 1, 11 ст. 195 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та частково відповідача 2, просив апеляційну скаргу підприємства задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги відповідача 2 відмовити.

Представник відповідача 1 не підтримав доводи апелянтів. Представники відповідача 2 та третьої особи в суд не з'явились були повідомлені належним чином.

Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційних скарг та відзивів на них, встановив наступне.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 08 червня 2018 року за № підтверджується, що ПАТ «Луганськтепловоз» (ідентифікаційний код 05763797) є юридичною особою, зареєстрованою 18 червня 2003 року, місцезнаходженням якої є Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 52-Б, та здійснює свою діяльність на підставі статуту (том 1 а.с. 10-13; том 4 а.с. 1-4).

Як платник податків ПАТ «Луганськтепловоз» перебувало на обліку до 16 вересня 2016 року у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, з 16 вересня 2016 року на підставі розпорядження Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08 вересня 2016 року № 47-р «Щодо переведення платників податків» у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, яка на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 247 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» реорганізована у Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про що свідчать виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16 вересня 2016 року, довідка про взяття на облік платника податків від 09 липня 2015 року за № 090, листи Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 14 вересня 2016 року за № 373/10/28-09-01-36 та від 30 листопада 2016 року за № 2233/10/28-09-49-23 (том 1 а.с. 7-8, 9, 29; том 3 а.с. 42, 43-46, 47, 48).

З 01 грудня 2016 року до 31 грудня 2017 року ПАТ «Луганськтепловоз» як платник податків перебувало у Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а з 01 січня 2018 року передано на облік до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, оскільки не включено до затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 26 вересня 2017 року № 632 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік» Реєстру великих платників податків на 2018 рік, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 08 червня 2018 року за № та листом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 січня 2018 року № 156/7/28-10-50-03-08 (том 4 а.с. 1-4, 47, 48, 108, 109).

Листом Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 10 січня 2018 року № 1009/7/28-10-50-03-08 до Головного управління ДФС у Луганській області передані документи по платникам податків, які не включені до Реєстру великих платників податків на 2018 рік і переводяться до державних податкових інспекцій за місцезнаходженням, у тому числі і по ПАТ «Луганськтепловоз» (том 4 а.с. 119-122).

ПАТ «Луганськтепловоз» зареєстровано платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість - 13, про що свідчить витяг з Реєстру платників податку на додану вартість від 09 липня 2015 року за № 027 (том 1 а.с. 6; том 3 а.с. 41).

До Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС ПАТ «Луганськтепловоз» подало податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2016 року від 16 серпня 2016 року № з обов'язковими додатками. Відповідно до рядків 20.2 і 20.2.1 вказаної податкової декларації позивачем визначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 316124,00 грн. До податкової декларації платником податків додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (том 1 а.с. 14-28; том 4 а.с. 123-129).

Посадовою особою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних ПАТ «Луганськтепловоз», задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та щодо суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за липень 2016 року, за результатами якої складено висновок від 19 вересня 2016 року за № 29/28-05-40/05763797 (том 4 а.с. 130-137).

У висновку від 19 вересня 2016 року за № 29/28-05-40/05763797 зазначено, що при відображенні ПАТ «Луганськтепловоз» від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 7802791,00 грн (рядок 19 декларації) та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 7486667,00 грн (рядок 21 декларації) та бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 316124,00 грн (рядок 20.2 декларації) встановлено підстави для додаткового дослідження сум податкового кредиту у зв'язку з потребою з'ясування обґрунтованості нарахувань сум, сформованих за операціями з платниками, діяльність яких Службою безпеки України та Державною казначейською службою України вважається такою, що потребує додаткового дослідження через їх причетність до функціонуючих непідконтрольних Україні територій (збереження юридичної адреси, наявність виробничих потужностей та/або контрагентів тощо), а саме:

- існування розбіжностей між сумою податкового кредиту в розмірі 2802911,27 грн, сформованого платником за операціями з придбання товарів/послуг, та сумою податкових зобов'язань його контрагентів за операціями з постачання таких товарів/послуг в розмірі 105104,20 грн, які не усунуто за результатами проведення камеральної перевірки;

- податковий кредит сформовано за рахунок підприємств ризикової категорії, що задіяні у формуванні схемного податкового кредиту («вигодотранспортери», «вигодоформувачі» та інші) на суму 112054,29 грн.

Судами встановлено, що документальна перевірка достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 316124,00 грн, заявленої ПАТ «Луганськтепловоз» у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року, контролюючим органом не проводилась.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», визначено:

- до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов'язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження. Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу;

- до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає, що оскільки позивач як платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування і подав контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображена у податковій декларації за липень 2016 року, у межах спірних правовідносин, то заява публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2016 року у розмірі 316124,00 грн підлягає включенню у Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Статтею 200 Податкового кодексу України врегульовані порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до абзацу першого пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Так, підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статуту узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п'яти операційних днів.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 25 січня 2017 року № 26 затвердив Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок № 26), який набрав чинності з 01 квітня 2017 року.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 26 Мінфін адмініструє Реєстр як окремий інформаційний ресурс та забезпечує захист інформації відповідно до законодавства у сфері захисту державних інформаційних ресурсів. Формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Таким чином, Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування передбачає його інформаційне наповнення, зокрема, внесення контролюючими органами інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Пункт 200.10 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Тобто, внесення заяви платника про повернення суми бюджетного відшкодування до Реєстру здійснюється після проведення податковим органом відповідних перевірок, що є виключною компетенцією контролюючого органу.

З метою встановлення наявності або відсутності обставин, якими обґрунтовуються доводи відповідачів щодо тимчасового зупинення Службою безпеки України листами від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року операцій з бюджетними коштами ПАТ «Луганськтепловоз», що має значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою від 26 липня 2018 року серед іншого зобов'язано Службу безпеки України надати суду інформацію, чи ініціювала Служба безпеки України щодо ПАТ «Луганськтепловоз» згідно із законом питання накладення на невизначений строк арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, чи здійснювались заходи щодо обмеження фінансових операцій за участю ПАТ «Луганськтепловоз», чи зобов'язувала Служба безпеки України Державну казначейську службу України та/або Державну фіскальну службу України тимчасово зупинити операції з бюджетними коштами на користь ПАТ «Луганськтепловоз» (том 4 а.с. 92-93).

Листом від 18 серпня 2018 року за № 8/1/2-9469 Служба безпеки України повідомила, що на адресу Державної казначейської служби України надіслано ряд інформувань від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року, що містять конфіденційну інформацію щодо можливого протиправного проведення операцій з бюджетними коштами посадовими особами підприємств, установ, організацій, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, у тому числі щодо ПАТ «Луганськтепловоз», які знищені у встановленому законом порядку (акт № 8/1/2-6823 від 28 квітня 2017 року). Крім цього, слідчим відділом 3 управління Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 06 вересня 2017 року за частиною першою статті 258-5 Кримінального кодексу України, в рамках якого грошові кошти, стягнення яких у вигляді надмірно сплаченого податку на прибуток за рахунок Державного бюджету України вимагають посадові особи ПАТ «Луганськтепловоз», визнано речовим доказом (том 4 а.с. 139 а).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у справі № 812/245/17 за позовом ПАТ «Луганськтепловоз» до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба безпеки України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії щодо виконання виконавчого листа, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року та постановою Верховного суду від 02 травня 2018 року, встановлено, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, 25 лютого 2016 року, 01 серпня 2016 року, 26 серпня 2016 року, на які відповідач посилається як на підставу для зупинення безспірного списання коштів на користь ПАТ «Луганськтепловоз», за своїм змістом є інформаційним повідомленням про те, що після переміщення позивача на контрольовану державною владою територію Луганської області виробничі потужності останнього залишились за своїм попереднім місцем знаходження. Вказану інформацію Служба безпеки України просить враховувати при вирішенні питання про можливість відкладення списання коштів на користь позивача, однак, листи не містять жодних заборон щодо виконання рішення суду. У зазначених листах відсутня будь-яка інформація щодо відкритих кримінальних проваджень стосовно позивача. Таку інформацію не надано суду і під час розгляду справи. Тобто, зазначені листи носять лише рекомендаційний характер. Позивачем надано суду докази того, що ним дотримано всіх умов, з якими Тимчасовий порядок № 595 пов'язує можливість здійснення платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, з метою виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість (том 4 а.с. 149-155, 156-161, 162-165).

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, встановлені зазначеними судовими рішеннями обставини, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року, надіслані до Державної казначейської служби України, є інформаційними повідомленнями та носять лише рекомендаційний характер, при розгляді даної справи не доказуються.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року, надіслані до Державної казначейської служби України, не позбавляють контролюючий орган можливості провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленої ПАТ «Луганськтепловоз» у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оскільки підтвердження достовірності нарахування бюджетного відшкодування є обов'язком контролюючого органу, який не був виконаний, суд дійшов висновку про відсутність можливості встановити, чи виконав позивач всі приписи законодавства щодо такого нарахування, а тому вимоги позивача про зобов'язання включити до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за липень 2016 року є передчасними, а враховуючи те, що підтвердження достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування відповідно до норм Податкового кодексу України є безпосередніми функціями контролюючого органу, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання контролюючого органу провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вищевказаний період.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, який відповідно до приписів частини п'ятої статті 242 КАС України у спірних правовідносинах має врахувати суд, викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № №812/1404/16 (номер рішення в ЄДРСР 72965680), від 10 квітня 2018 року у справі № 805/2210/17-а (номер рішення в ЄДРСР 73335260), від 12 квітня 2018 року у справі № 812/1612/16 (номер рішення в ЄДРСР 73355176), від 05 травня 2018 року у справі № 812/1236/16 (номер рішення в ЄДРСР 73843670), від 08 травня 2018 року у справі № 812/164/17 (номер рішення в ЄДРСР 73874795) та від 21 серпня 2018 року у справі № 805/2258/17-а (номер рішення в ЄДРСР 76035607).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним, а у задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності контролюючого органу щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року та зобов'язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень 2016 року відмовити.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (номер рішення в ЄДРСР 54398764).

Оскільки до 01 січня 2018 року ПАТ «Луганськтепловоз» як платник податків перебувало на обліку у Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною його бездіяльність, що втілилась у невчиненні законодавчо передбачених дій щодо проведення документальної перевірки достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 316124,00 грн, заявленої ПАТ «Луганськтепловоз» у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року, для внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно із пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 19-3 Податкового кодексу України «Функції державних податкових інспекцій» державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Згідно з підпунктом 14.1.226-1 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сервісне обслуговування платників - надання адміністративних, консультаційних, довідкових, інформаційних, електронних та інших послуг, пов'язаних з реалізацією прав та обов'язків платника відповідно до вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Разом з тим, відповідно до пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (підпункт 19-1.1.1); здійснюють контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість (підпункт 19-1.1.6.); формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи (підпункт 19-1.1.9).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 08 червня 2018 року за № , Головне управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445) є органом державної влади та зареєстровано юридичною особою (том 4 а.с. 14-15).

Згідно з Положенням про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженим наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2017 року № 503 (т. 4 арк. спр. 16-22), Головне управління ДФС у Луганській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. Головне управління ДФС у Луганській області є органом доходів і зборів. Основними завданнями Головного управління ДФС у Луганській області є забезпечення реалізації державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного (при виконанні повноважень з контрольно-перевірочної, оперативно-розшукової роботи, досудового розслідування, перевірок фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом) законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 вказаного Положення Головне управління ДФС у Луганській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює адміністрування податків і зборів та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати до бюджету і відповідних позабюджетних фондів.

Відповідно до підпункту 16 пункту 4 зазначеного Положення Головне управління ДФС у Луганській області здійснює у межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, Єдиного банку даних про платників податків-юридичних осіб, Реєстру отримувачів бюджетної дотації для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», реєстрів, банків та баз даних, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, а також забезпечує ведення реєстру страхувальників єдиного внеску.

Підпунктами 45, 54, 59 пункту 4 Положення визначено, що Головне управління ДФС у Луганській області здійснює контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість; проводить відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку), у тому числі після проведення митного контролю та митного оформлення; організовує збір податкової інформації та вносить її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до компетенції Головного управління ДФС у Луганській області, як контролюючого органу, належить вжиття необхідних заходів для повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, у тому числі проведення документальної перевірки достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, у межах спірних правовідносин оскільки з 01 січня 2018 року позивача взято на облік як платника податків до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав про часткове задоволення позовних вимог підприємства.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» та Головного управління ДФС у Луганській області.

Керуючись статтями 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» та Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі № 812/168/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у Луганській області третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі № 812/168/17 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 28 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: І.В. Сіваченко

О.О. Шишов