Справа № 815/103/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/103/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року, прийняте в порядку письмового провадження в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, шодо обмеження з 01 січня 2018 року граничного розміру пенсії, що призначена позивачу ОСОБА_1; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 січня 2018 року здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її розмірів; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протягом п'яти робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.12.2017 від співробітників територіального управління Пенсійного фонду України він дізнався про розмір пенсії, яка буде сплачена йому в січні 2018 р., зокрема про обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність (13730 грн.), тоді як розмір нарахованої позивачу пенсіє складає 17261,83 грн. Наступного дня, 27.12.2017 на особистий рахунок позивача відповідачем перераховані кошти в сумі 13730 грн., що на думку позивача є протиправним, оскільки відповідач всупереч нормам Конституції України, які є нормами прямої дії, звужує обсяг його прав, зокрема розмір пенсії. При цьому відповідні дії відповідача за інший період були предметом судового розгляду, в результаті чого останні були визнані неправомірними та відповідач виконав рішення суду, здійснивши перерахунок пенсії та нарахування доплат, що становили різницю між фактично сплаченими сумами та перерахованим розміром пенсії. Однак відповідач продовжує порушувати права позивача, незаконно обмежуючи розмір пенсії позивача, що зумовило його звернутись за судовим захистом із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 р., Головне управління зобов`язано сплатити обчислену різницю між розміром перерахованої пенсії та сумою фактичних щомісячних виплат у розмірі 10740,00 грн. за період з 01.01.2016 р. по теперішній час, а не виплачувати пенсію без урахування максимального розміру пенсії, виплату перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром було здійснено по день набрання рішення суду законної сили, тобто по 30.06.2016 р.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

28 листопада 2018 року до суду надійшли заяви від позивача про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Також надійшла заява від представника апелянта, в якій він просить розглядати справу у письмовому провадженні. Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури, звільнений у запас з посади заступника військового прокурора Одеського гарнізону. Перебуває на пенсійному обліку з 05 січня 1994 р. і отримує пенсію як інвалід війни другої групи в розмірі 80% від грошового забезпечення на підставі ст. 18, п. "а" ст. 21 Закону № 2262.

Протягом листопада-грудня 2016 року позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про порушення законодавства та перерахунок призначеної пенсії, проте у цьому йому було відмовлено, у зв'язку із чим позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси (справа №521/13072/16-а).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017, позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо порушення та зміну строків, порядку та періоду перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії, встановлених Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 р. № 2262, постановами Кабінету Міністрів України № 763 від 30 вересня 2015 р. "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", № 505 зі змінами, що внесені Постановою № 763, № 1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів"; зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію із 01 листопада 2015 року замість 01 січня 2016 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30 вересня 2015 р. "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", Постанови № 505 зі змінами, що внесені Постановою № 763; зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію із 01 січня 2016 року замість 01 вересня 2016 року згідно постанови Кабінету Міністрі України № 1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів"; визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром у 10740 гривень; після здійснення зазначених перерахунків зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області сплатити ОСОБА_1 кошті, сума яких має бути обчислена як різниця між розміром перерахованої пенсії та сумою фактичних щомісячних виплат у розмірі 10740 гривень за період з 01 січня 2016 року по час винесення судового рішення.

Позивачу пенсія призначена 05 січня 1994 р., а норми статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону від 01.12.1992 будь-які обмеження щодо максимального розміру пенсій не передбачали. Так само не має ніяких обмежень у спеціальному Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і на теперішній час.

У відсотковому відношенні, згідно п. "а" ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсія позивачу була обчислена у розмірі 80% від сум грошового забезпечення, та у подальшому процедура та механізм призначення і перерахунку пенсій по інвалідності згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не змінювались.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт обмеження позивачу пенсії максимальним розміром 10740 грн. підтверджений матеріалами справи, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав. Відтак, здійснення ГУ ПФУ в Одеській області 19.12.2017 перерахунку пенсії позивача із застосуванням максимального розміру пенсії, обмеживши її розмір сумою 10740 грн., здійснено відповідачем неправомірно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII чинній з 01.01.2016р. по 20.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774, який набрав чинності з 01.01.2017р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, в редакції Закону України від 24.12.2015р. №911-VIII, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію з 05 січня 1994 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно до якого стаття 2 Закону України "Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668, встановлювала максимальний розмір пенсії в сумі 10 704 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2018 року становить 1373,00 грн.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо обмеження пенсії максимальним розміром 10740 грн, норми закону, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, яке є обов'язковим до виконання на всій території України, є остаточним і не може бути оскаржене, а тому обмеження виплати позивачу пенсії максимальним розміром є протиправним.

Крім того, відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII дія цього закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016р., в той час коли пенсія позивачу призначена у січні 1994 5р.

Що стосується доводів апелянта про те, що норми частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неконституційними не визнавались, є чинними на теперішній час, рішенням суду не зобов`язано здійснювати виплату пенсії в подальшому без урахування обмеження максимальним розміром, тому Головне управління її виплату з 01.07.2017 р. проводить у розмірі 10740 грн., а з 01.01.2018 р. у розмірі 13730,00 грн., колегія суддів не приймає до уваги з наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016.

За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016р. до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р., при цьому судами встановлено, що пенсія позивачу призначена ще у 1994 році.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи апелянта, щодо правомірності їх дій необгрунтованими.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов