Справа № 814/1530/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1530/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, прийняту в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоотриманого грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь недоотримане грошове забезпечення в розмірі 2858 грн. 30 коп.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 р. позовну заяву повернуто позивачу, оскільки позивач не виконав вимоги ухвали про залишення адміністративного позову без руху.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви і направити справу для продовження розгляду. Доводами апеляційної скарги зазначено, що порушення норм процесуального права судом першої інстанції полягає в тому, що у суду не було підставі для залишення позовної заяви без руху і подальшого її повернення, оскільки спростовувати свої протиправні дії має відповідач. На думку апелянта, обставини проходження чи не проходження військової служби не мають значення для вирішення питання про відкриття провадження, оскільки у позові зазначено про виплату грошового забезпечення в неповному розмірі, відомості про належність виплаченої суми відображені в долученій довідці банку із зазначенням «Зарплата, В/Ч НОМЕР_1 ». Не доведення нарахування грошового забезпечення в розмірі 15879,47 грн., з яких було утримано 2858,30 грн. податку з доходів фізичних осіб, на думку апелянта, може бути підставою для відмови у позові за результатами його розгляду, а не залишення позовної заяви без руху.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що оскільки позивач вимоги ухвали про залишення адміністративного позову без руху у зв`язку з недоотриманням форми і змісту п.5 ч.5 ст. 160, ч.4 ст. 161 КАС України не виконав, адміністративний позов підлягає поверненню. Щодо вимоги позивача про звільнення його від сплати судового збору, відповідач зазначив, що позивач ставить вимогу про стягнення недоотриманого грошового забезпечення, що не охоплює випадків, зазначених в ст.5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене, відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2018 року позивач отримав копію ухвали від 27.06.2018 р. про необхідність усунення недоліків позовної заяви, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Станом на 24.07.2018 р. вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, отримавши ухвалу від 27.06.2018 р. про залишення позовної заяви без руху, не виконав її вимог, у зв`язку з чим позовну заяву повернуто позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Ч.4 ст. 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Підставою залишення позовної заяви без руху стало те, що до позовної заяви позивачем не надано доказів проходження ним військової служби, а також нарахування самого грошового забезпечення в розмірі 15879,47 грн., з яких утримано 2858,30 грн. податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви додано копію довідки АТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено про нарахування заробітної плати В/ч НОМЕР_1 у сумі 12782,97 грн.

Таким чином, доводи позивача про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 йому було нараховано грошове забезпечення у розмірі 15879,47 грн., а 2858,30 грн. утримано податку з доходів фізичних осіб та 238 грн. 20 коп. військового збору не підтверджено належним доказом, а саме довідкою про таке нарахування.

Доводи апелянта про те, що довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 24.06.2018 р. є доказом про нарахування йому військовою частиною НОМЕР_1 15879,47 грн., однак виплачено лише 12787,97 грн. колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки це спростовується самою довідкою, яка наявна в матеріалах справи, з якої вбачається тільки те, що позивачу на його рахунок переведено кошти зарплату у сумі 12782,97 грн., однак для того, що б встановити, яка саме сума має бути переведена на рахунок позивача, необхідно з`ясувати , яка сума була нарахована військовою частиною НОМЕР_1 .

Таким чином, судом першої інстанції позовну заяву правомірно залишено без руху та надано позивачу строк, 10 днів з дня отримання ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Судом встановлено, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 09.07.2018 р. (а.с. 7), однак станом на 24.07.2018 р. вказані недоліки не було ним усунуто.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов