Справа № 826/11940/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2018 року 14:26 № 826/11940/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Бражник Ж.С., Люшняк А.І., від відповідача - Єфіменко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомприватного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «А/Т Тютюнова Компанія «В.А.Т. - Прилуки»
доОфісу великих платників податків ДФС
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Тютюнова Компанія «В.А.Т. - Прилуки» (далі - позивач/ ПрАТ«А/Т Тютюнова Компанія «В.А.Т. - Прилуки» ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач/ Офіс ВПП ДФС), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування пені в розмірі 5 368 379,00 грн.;

- зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС скасувати пеню в розмірі 5368379,00 грн.,

- зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС внести зміни до інтегрованої картки Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т.- Прилуки" шляхом виключення з неї пені у розмірі 5 368 379,00 грн.;

- зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Приватному акціонерному товариству "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т.- Прилуки" надміру сплачених зобов'язань з податку на додану вартість в сумі, 5 368 379,00 грн. з Державного бюджету України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т.- Прилуки" в установі банку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після сплати грошового зобов'язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні, відповідна протиправно нарахував позивачу 5 368 379,00 грн. пені, що відображається у інтегрованій картці платника, яка з метою уникнення податкового боргу та недоїмки, була сплачена позивачем.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що нарахування контролюючим органом в інтегрованій картці платника ПрАТ «ТК «В.А.Т. - Прилуки» пені з податку на додану вартість у сумі 5 368 379,00 гун. здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає коригуванню, у зв 'язку із чим у Офісу ВПП ДФС відсутні підстави для подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення позивачу надміру сплачених зобов'язань з ПДВ в сумі 5 368 379,00 гри. з Державного бюджету України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Офісу ВПП ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «А/Т Тютюнова Компанія «В.А.Т. - Прилуки» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток підприємства за І квартал 2016 року та І квартал 20174 року, податку на додану вартість за січень - березень 2016 та січень - березень 2017 року по взаємовідносинам з ТОВ «ТК «Мегаполіс-Україна» та ТОВ «Бритиш Американ Тобакко Сейлз Енд Маркетинг», за результатами якої складений акт від 20.11.2017 №4094/28-10-41-04/14333202 та прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.12.2017 №.

ПрАТ «AT ТК «В.А.Т. - Прилуки» не погоджуючись з висновками, що викладені в акті перевірки, оскаржило їх в адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби від 05.03.2018 №7923/6/99-99-11-01-02-25 скаргу позивача задоволено частково: ППР від 22.12.2017 № скасовано в сумі податкових зобов'язань з ПДВ на суму витрат з матеріалів, які використані на виготовлення тютюнових виробів та не включені до складу договірної вартості (ціни), в іншій частині - залишено без змін.

За результатами рішення ДФС про розгляд скарги позивача, Офісом ВПП ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.03.2018 №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 12680226,25 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 16.03.2018 №000001950 на суму 10086581,00 грн. та платіжного доручення від 16.03.2018 №000001951 на суму 2521645,25 грн. приватне акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю «А/Т Тютюнова Компанія «В.А.Т. - Прилуки» сплатило визначене грошове зобов'язання, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 15.03.2018 №.

Водночас, після сплати визначеного грошового зобов'язання, Офісом ВПП ДФС нараховано позивачу 5368379,00 грн. пені, що відображається в інтегрованій картці платника податків, яка була сплачена позивачем в повному обсязі.

Вважаючи нарахування такої пені протиправним, а саму пеню такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно з п. 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 129.2. статті 129 Податкового кодексу України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується.

Приписами пп. 129.3.1 п. 129.3 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Матеріалами справи підтверджується, позивачем сплачене визначене податковим повідомленням-рішенням від 15.03.2018 № грошове зобов'язання з податку на додану вартість у встановлений строк, а саме: 16.03.2018, відповідно до платіжного доручення від 16.03.2018 №000001951 та №000001950.

Суд доходить висновків, що передбачене пунктом 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається саме з дати виникнення зобов'язання, тобто з дати, визначеної в рішенні податкового органу, оскільки станом на граничну дату сплати за період, за який було визначено зобов'язання, їх не існувало.

Натомість належним, в даному випадку, видом відповідальності є штраф.

Так, згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим повідомленням рішенням від 15.03.2018 № штраф позивачу було нараховано.

Крім того, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку нарахування позивачу пені було здійснено за період березня 2016 року по березень 2018 року. Відповідно до норми підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла до 01.01.2017р., тобто частково протягом періоду, за який позивачу було нараховано пеню, пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Підпунктом «б» вказаної правової норми було передбачено, що нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставне нарахування контролюючим органом позивачу пені у сумі 5368379,00 грн., з огляду на своєчасне погашення позивачем грошового зобов'язання.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення з приводу нарахування позивачу пені у сумі 5368379,00 грн. контролюючим органом не приймалось, а тому вимога позивача про зобов'язання Офісу ВПП ДФС скасувати пеню в розмірі 5368379,00 грн. не підлягає задоволенню.

При цьому, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тому, суд, з метою повного захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню позивачу пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання та зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС внести зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т. - Прилуки" та виключити запис про нарахування пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання в сумі 5368379грн.

Водночас, передчасними є вимоги позивача про зобов'язання Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення приватному акціонерному товариству "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т.- Прилуки" надміру сплачених зобов'язань з податку на додану вартість в сумі, 5 368 379,00 грн. з Державного бюджету України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т.- Прилуки" в установі банку, оскільки станом на момент винесення рішення відсутня обставина переплати позивачем податку, оскільки така переплата виникне лише у випадку виконання відповідачем даного рішення, за умови відсутності податкового боргу позивача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати у розмірі 82287,69 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т. - Прилуки" задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо донарахування приватному акціонерному товариству "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т. - Прилуки" пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання в сумі 5368379грн.

3. Зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС внести зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т. - Прилуки" та виключити запис про нарахування пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання в сумі 5368379грн.

4. В решті позову відмовити.

5. Витрати по сплаті судового збору в сумі 82287,69 (вісімдесят дві тисячі двісті вісімдесят сім грн.) 69 коп. відшкодувати приватному акціонерному товариству "А/Т Тютюнова Компанія "В.А.Т. - Прилуки" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС .

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 29.11.2018.

Суддя С.К. Каракашьян