Справа № 817/375/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1367/18

розглянувши в письмовому провадженні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 817/375/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинення певних дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Друзенко Н.В. в м. Рівне Рівненської області 05.03.2018 року),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася з адміністративним позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - ОУПФУ, відповідач) про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинення певних дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991.

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахунок пенсії з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції протиправно відмовлено в здійсненні виплати призначеної пенсії за віком з врахуванням ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією дубліката посвідчення Серії НОМЕР_1, виданого 19.05.2014.

Перебуваючи на обліку у Рівненському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, позивач отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, із зниженням пенсійного віку згідно із статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.

09.01.2018 позивач звернулась із заявою до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перегляд призначеної їй пенсії з врахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.

Листом №42/10 від 23.01.2018, в проведенні такого перерахунку, було відмовлено.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулася до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), перебуває на обліку у Рівненському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991. Відповідно до цього, позивач не лише має право на пенсію в повному розмірі як громадянка, віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 3, а й право на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, тобто понад 15 років.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, виходячи із зазначених положень законодавства, адміністративний суд при вирішенні справи повинен обрати найбільш і ефективний спосіб захисту порушеного права чи інтересу особи, з врахуванням, відповідно, неправомірної поведінки чи рішення суб'єкта владних повноважень, які є предметом спору.

У справі, що розглядається, позивач зверталася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної їй раніше пенсії.

Суд першої інстанції, надавши належну оцінку неправомірним діям відповідача з відмови в такому перерахунку, дійшов законного висновку про ефективність захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсійних виплат.

Відповідач не вчиняв дій, які полягають у відмові у виплаті перерахованої пенсії, а відтак звернення із вимогами про виплату пенсії після її перерахунку, є передчасними і не підлягає задоволенню.

Згідно до частини 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд першої інстанції, виходячи з даних положень КАС України, дав належну оцінку неправомірному рішенню відповідача.

Згідно частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку перегляд рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги позивача лише в частині відмови в позові щодо зобов'язання відповідача здійснити виплату пенсії.

Підстави, передбачених частиною 2 ст. 308 КАС України, для виходу за межі апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду першої інстанції у справі, що розглядається, в частині, оскарженій апелянтом, відповідають обставинам справи, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Отже підстави для скасування чи зміни оскарженого рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 817/375/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська