Справа № 826/9156/17
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9156/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представника позивача - Старчука Є.В.

представника відповідача - Данилова К.О.

представника третьої особи - Кузнєцової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» до Першого заступника голови Антимонопольного комітету України Ніжнік Марії Володимирівни, третя особа - Генеральна Прокуратура України про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Першого заступника голови Антимонопольного комітету України Ніжнік Марії Володимирівни (далі - відповідач), третя особа - Генеральна Прокуратура України про зобов'язання відповідача прийняти до розгляду заяви адвоката Буняка Валерія Сергійовича - уповноваженого представника приватного акціонерного товариства "Фанери та плити " від 01 червня 2017 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням від 16 липня 2018 року у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. В апеляційній скарзі апелянт послався на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Також апелянт зазначив, що правова позиція Антимонопольного комітету України щодо залишення заяви без розгляду є незаконною та такою, що не відповідає міжнародним зобов'язанням держави України.

Позиція відповідача та третьої особи обґрунтована тим, що рішення Антимонопольного комітету України прийнято у межах та у спосіб визначений нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2012 року Антимонопольним комітетом було прийнято рішення № 355-р про накладення штрафних санкцій, зокрема на ПрАТ "Фанери та плити" накладено штраф у сумі 15903000 грн.

23 липня 2013 року відповідач своїм рішенням № 613-р зменшив суму штрафу накладену на ПрАТ "Фанери та плити" до 30000 грн.

28 грудня 2016 року постановою Вищого господарського суду України рішення Господарського суду міста Києва від 27 липня 2016 року, яким визнано недійсним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України від 23 липня 2013 року №613-р "Про перегляд рішення комітету від 13 червня 2012 року №355-р", залишено без змін.

01 червня 2017 року ПрАТ "Фанери та плити" звернулося до відповідача з заявою щодо перегляду рішення Антимонопольного комітету від 13 червня 2012 року № 355-р. Свою заяву позивач обгрунтовував внесеними змінами до національного законодавства (прийняття АМК методології у формі роз'яснення від 16 лютого 2016 року №6-рр «Щодо застосування положень частини другої, п'ятої та шостої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», частини першої та другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»), а також положеннями ч. 1 ст. 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в якій наведено невичерпний перелік підстав, що є основою для перегляду раніше прийнятого АМК України рішення, а саме вказував на «наявність інших підстав передбачених законами України». Також у заяві позивач зазначив, що згідно статті 58 Конституції України закони й інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. На думку ПрАТ «Фанери та плити», Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, ратифікована Верховною Радою України 11.09.1997 року, є тим нормативно-правовим актом, який передбачає застосування зворотної дії закону, що пом'якшує відповідальність юридичних осіб, згідно ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99.

Проте, 14 червня 2017 року Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 143-26/02-6422 про залишення заяви позивача без руху, з підстав невідповідності останньої вимогам чинного законодавства та запропоновано позивачу у строк до 30 червня 2017 року надати додатково необхідну інформацію, а саме: інформацію про істотні обставини, які не були та не могли бути відомі Антимонопольному комітету України на момент прийняття рішення від 13 червня 2012 року № 355-р; докази того, що рішення від 13 червня 2012 року № 355-р прийнято на підставі недостовірної інформації; іншу інформацію, відповідно до статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

До того ж у вказаному рішенні було зазначено про те, що ПрАТ «Фанери та плити» не наведено жодних аргументованих доводів, які могли би стати підставою для перегляду рішення від 13 червня 2012 року № 335-р, а наведені правові аргументи щодо застосування закону, який пом'якшує відповідальність особи неможливо прийняти, як нову обставину в смислі частини 1 статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки це стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Враховуючи те, що ПрАТ «Фанери та плити» так і не було наведено жодних аргументованих доводів, які могли бути підставою для перегляду рішення у відповідності до статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», керуючись пунктом 48 Правил Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення про залишення заяви б/н від 01 червня 2017 року без розгляду.

Не погоджуючись з рішення відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Антимонопольного комітету України про залишення заяви б/н від 01 червня 2017 року без розгляду прийняте у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що за вчинення антиконкурентних узгоджених дій накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Згідно ч.1 ст. 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, у разі: якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; якщо рішення було прийнято на підставі недостовірної інформації, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; невиконання учасниками узгоджених дій, концентрації вимог і зобов'язань, якими було обумовлене рішення органів Антимонопольного комітету України щодо узгоджених дій, концентрації відповідно до частини другої статті 31 цього Закону; якщо обставини, на підставі яких було прийняте рішення про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб'єктів господарювання, вже не існують; наявності інших підстав, передбачених законами України.

Відповідно до пункту 47 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року № 5 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.1998 року № 169-р) (із змінами) заява про перегляд подається в письмовій формі й повинна містити вимоги заявника, у тому числі очікувані ним рішення за результатами перегляду, які передбачені ч.3 ст. 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також зазначення підстав для перегляду рішення, передбачених частиною першою статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та доказів на їх підтвердження.

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що однією із підстав для перегляду Антимонопольним комітетом України рішення, прийнятого ним у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції є наявність інших підстав, передбачених законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р визнано, що ПрАТ «Фанери та плити» вчинило порушення, передбачене пунктом четвертим частини другої статті 6 та пунктом першим статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів.

За вказане порушення на позивача накладено штраф у розмірі 15903000,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року у справі № 5011-23/10531-2012, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 21 травня 2013 року та Вищого господарського суду України від 14 березня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Фанери та плити» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 13 червня 2012 року № 355-р.

Вищевказаними судовими рішенням встановлено, що висновки Антимонопольного комітету України за результатами проведення розслідування про спотворення товариством результатів аукціонних торгів є правильними і такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Також судами зазначено, що оспорюване рішення Антимонопольного комітету України ґрунтується на повному з'ясуванні всіх істотних обставин, їх доведеності та на належному застосуванні чинного законодавства.

Отже, законність та обґрунтованість рішення Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р про накладення на позивача штрафу в розмірі 15903000 грн. встановлено судовими рішеннями та не потребують доказуванню.

Також, рішенням господарського суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі № 910/1988/16, залишеним у силі постановою Вищого господарського суду України від 28 грудня 2016 року, позов Генеральної прокуратури України задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України від 23 липня 2013 року № 613-р «Про перегляд рішення Комітету від 13 червня 2012 року № 355-р».

У подальшому, рішенням господарського суду м. Києва від 30 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2017 року, у справі № 910/7370/17 задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Антимонопольного комітету України та стягнуто з ПрАТ «Фанери та плити» штраф у розмірі 15873000 грн. та пеню у розмірі 15903000 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р.

Водночас, позивач звертаючись до Антимонопольного комітету України із заявою від 01 червня 2017 року про перегляд рішення від 13 червня 2012 року № 355-р не надав підтвердження щодо будь-якої із підстав, передбачених статтею 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Колегія суддів зазначає, що позивачем не наведено будь-яких посилань на жодну норму, яка б передбачала додаткові підстави для перегляду рішення Антимонопольного комітету Україниу.

Доводи ПАТ «Фанери та плити» щодо змін, які відбулися в чинному законодавстві у бік пом'якшення відповідальності особи і є безальтернативною підставою для перегляду рішення Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

При цьому, рекомендаційні роз'снення Антимонопольного комітету України від 16 лютого 2016 року № 6-рр «Щодо застосування положень частини другої, п'ятої та шостої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», частини першої та другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» не можуть бути підставою для перегляду рішення Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р, оскільки вони не мають статусу закону. Крім того вказані роз'яснення не встановлюють, не скасовують та не пом'якшують відповідальність, а носять лише рекомендаційний характер та визначають підходи Антимонопольного комітету України, які рекомендується застосовувати його органам при визначенні розміру штрафів за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Також, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання апелянта на те, що у разі призначення штрафу на теперішній час, його розмір був би значно меншим, оскільки відбулася зміна національного закону у бік пом'якшення відповідальності особи, а тому вказана обставина є безальтернативною підставою для перегляду рішення від 13 червня 2012 року № 355-р, оскільки положення ч.2 ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не змінювались з дня прийняття даного Закону.

Крім того, безпідставним є й посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності застосування закону про кримінальну відповідальність, який пом'якшує відповідальність або іншим чином поліпшує правове становище особи, оскільки вказані рішення виносилися щодо порушення прав фізичних осіб у сфері кримінального судочинства.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем було обгрунтовано залишено заяву позивача б/н від 01 червня 2017 року без руху та згодом без розгляду, оскільки позивачем не було наведено жодних аргументованих доводів, які могли бути підставою для перегляду рішення Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р відповідно до ст.58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Крім того, позивачем в позовній заяві та в апеляційній скарзі не здійснено посилання на норму, яка б передбачала додаткові підстави для перегляду рішення Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року № 355-р.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28.11.2018 року

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев