Справа № 1540/4838/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4838/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2018 року за № 14/644 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з отриманням захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 60% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності, зобовязання ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області прийняти рішення про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з отриманням захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 60% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції в сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік, для працездатних осіб календарного року, в якому прийняти рішення про виплату, станом на дату встановлення ОСОБА_1 2-ї групи інвалідності, а саме 16.05.2016р. та виплатити одноразову грошову допомогу, що становить 279 800,00грн.

Ухвалою суду від 24.09.2018р. відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначала, що з 31.01.1998р. до 06.11.2015р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 р. до 12.05.2016р. у Національній поліції України, а саме, у ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області на посаді інспектора чергової роти дорожньо - патрульної служби. Представник позивача пояснила, що 10.05.2016р. наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області №306о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції з 12.05.2016р. за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу), а рапорт на звільнення позивачем було подано 29.04.2016р. підставою якого послугувало свідоцтво про хворобу видане Військово-лікарської комісії ДУ ТМО МВС України по Одеській області № 119/2 від 29.04.2016р. Також, представник позивача зазначала, що у 2017-2018 роках ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області з відповідними заявами про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням другої групи інвалідності, яка була встановлена внаслідок захворювань, отриманих під час проходження служби в органах внутрішніх справ, однак, відповідачем належна виплата здійснена не була, зокрема листом за вих. № 14/644 від 11 липня 2018 року ГУНП в Одеській області позивачу було відмовлено у передбаченій законодавством виплаті з мотивів того, що позивача звільнено з поліції 12 травня 2016 року, а групу інвалідності встановлено 11 травня 2016 року. Позивач вважає, що відмовляючи у виплаті позивачу своїм рішенням, яке міститься у листі за вих. № 14/644 від 11 липня 2018 ГУНП в Одеській області, відповідач діяв не на підставі закону, а рішення носить характер невмотивованої відмови у виплаті коштів, на які позивач має беззаперечне право. Водночас, представник позивача, посилаючись на п.14 Порядку №850 зазначала, що у виплаті одноразової допомоги може бути відмовлено лише у разі: якщо за висновком комісії і розслідування нещасного випадку є наслідком учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. У зв'язку з викладеним, на думку представника позивача, відповідач повинен був застосовувати до спірних правовідносин аналогію права, а відсутність правового регулювання спірних правовідносин у конкретний проміжок часу не може бути підставою для позбавлення права особи на отримання виплат, на які особа набула право.

17.10.2018р. до суду від ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши що оскільки позивачу встановлена інвалідність внаслідок проходження служби саме в поліції, отримання одноразової грошової допомоги передбачено Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком №4. Разом з тим, представник відповідача зазначив, що оскільки позивачем отримана інвалідність внаслідок проходження служби в поліції то вимога ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» та постанови КМУ №850 від 21.10.2015р. якою затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги неможлива, оскільки вона суперечить нормам чинного законодавства, що регулює дані правовідносини. При цьому, на думку представника відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання субєкта владних повноважень призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу не можуть бути задоволенні з тих підстав, що суд не може підміняти собою субєкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством. Також, представник відповідача, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звільнено з поліції 12.05.2016р., а група інвалідності встановлена 11.05.2016р. зазначив, що підстав для нарахування та виплати останньому одноразової грошової допомоги відсутні, оскільки діючим законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги особі раніше дати її звільнення.

22.10.2018р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої представник позивача зазначила, що 11.05.2016р. було здійснено огляд позивача у Комунальній установі «Обласна медико- соціальна експертна комісія №1», а встановлено групу інвалідності про що видано довідку 16.05.2016р., саме вже після звільнення. Крім цього, рапорт на звільнення позивачем було подано ще 29.04.2016 р. підставою якого послугувало Свідоцтво про хворобу № 119/2 від 29.04.2016 р. видане Військово - лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області та згідно висновку комісії позивач визнаний непридатним до служби в поліції та встановлені у позивача хвороби повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Разом з тим, представник позивача наголосила на тому, що тільки 10.05.2016 р. наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області № 306 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції з 12.05.2016 р. за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу). При цьому, представник позивача не погоджується із думкою відповідача про те, що оскільки інвалідність була встановлена на один день раніше ніж звільнено позивача, то отримавши інвалідність під час проходження служби позивач не має право на виплату одноразової грошової допомоги, зазначивши що такі доводи відповідача не відповідають дійсності та спростовуються положеннями ч.2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

24.10.2018р. до суду від ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області надійшли заперечення, згідно яких відповідач не погоджується із обставинами викладеними пркдставником позивача у відповіді на відзив, зазначивши що відповідно до п.п.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» право на виплату одноразової грошової допомоги виникає у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Водночас відповідачем зазначено, що оскільки інвалідність позивачу встановлена згідно акту огляду МСЕК від 25.11.2016р. з 25.11.2016р., а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850 застосуванню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 10.05.2016р. №306 о/с, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) капітана поліції ОСОБА_1, інспектора-чергового роти дорожньо-патрульної служби ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області з 12.05.2016р. (а.с.23).

Як свідчать матеріали справи, 07.05.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що він отримав захворювання у період проходження служби у національній поліції України рота ДПС ГУНП в Одеській області (а.с.57). Разом із заявою від 07.05.2018р. ОСОБА_1 було подано до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області копії: паспорту, ідентифікаційного номеру, Свідоцтва про хворобу №119/2, довідок МСЕК №302687 та оригінал довідки МСЕК.

Також, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015р., у прохальній частині якої заявник просив нарахувати йому одноразову грошову допомогу як інваліду другої групи у розмірі 200 прожиткових мінімумів, установленого законом для непрацездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.12). Представник відповідача не заперечувала щодо отримання ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області вказаної заяви від позивача.

ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 11.07.2018р. №14/644 повернуто ОСОБА_1 документи для отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з відмовою у виплаті (а.с.11). Підставою для відмови у виплаті вказаної грошової допомоги зазначено те, що ОСОБА_1 звільнено з поліції 12.05.2016р., а групу інвалідності встановлено 11.05.2016р., що не відповідає вимогам п.п.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

07 листопада 2015 року набрав чинності ОСОБА_3 «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року N 580-VIII

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р. № 565-XII та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог статті 23 Закону № 565-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність ОСОБА_3 №565-XII.

Разом з тим, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016р. №4, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016р. за №163/28293, затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ зазначеного Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Як вбачається з наданої до суду представником відповідача заяви (рапорту) 07.05.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що він отримав захворювання у період проходження служби у національній поліції України (а.с.57). Жодних посилань у вказаному рапорті на порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності, на підставі якого ОСОБА_1. вважає, що йому має бути виплачена вказана одноразова грошова допомога заявником не зазначено.

Разом з тим, відповідач, у своєму листі від 11.07.2018р. №14/644 відмовив ОСОБА_1 з підстав того, що позивача звільнено з поліції 12.05.2016р., а групу інвалідності встановлено 11.05.2016р., без посилання на порядок призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Так, п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про хворобу виданого Військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області №119/2 від 29.04.2016р. захворювання ОСОБА_1 повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено, що він непридатний до служби в поліції (а.с.13-14).

Комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» видано позивачу довідку серії 10 ААВ №798966 від 16.05.2016р. про те, що йому встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на термін до 01.06.2017 року (а.с.15).

Комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» видано ОСОБА_1 довідку серії 12 ААА №302687 від 10.05.2017р., про те, що йому встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням і служби в органах внутрішніх справ, на термін до 01.06.2019 року (а.с.16).

Комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» надано ОСОБА_1 довідку серії 10 ААА №127105 від 16.05.2016 р. про те, що ступінь втрати його професійної працездатності складає 60 %, захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.17).

Таким чином, інвалідність ОСОБА_1 встановлена 16.05.2016р. внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, не пізніше встановлено Законом шестимісячного строку після звільнення з поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), що і стало підставою для звільнено зі служби в поліції.

Враховуючи вищевиклалене та те, що ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав встановлення інвалідності до звільнення зі служби, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2018 року за №14/644 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з отриманням захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області фактично не розглянуто заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з отриманням захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, суд погоджується з посиланям представника відповідача на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 до вказаних правовідносин не може бути застосована з урахуванням дати звільнення позивача зі служби в поліції, однак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання прийняти рішення про нарахування одноразової грошової допомоги саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850 та виплатити одноразової грошову допомогу, що становить 279 800,00грн. задоволенню не підлягають, оскільки завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Анатолійовича-задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2018 року за № 14/644 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з отриманням захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Одеській області (код , м.Одеса, вул. Єврейська,12) вирішити питання щодо нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку з отриманням захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2018р.

Суддя К.О. Танцюра

.