Справа № 826/11747/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2018 року

Київ

справа №826/11747/16

адміністративне провадження №К/9901/66586/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С. С.,

суддів: Васильєвої І. А., Юрченко В. П.,

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №826/11747/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У 2016 році фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 №2627-1305, яким їй визначено суму податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі 15 127, 00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 позов задоволено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Зі змісту матеріалів касаційної скарги, а також ухвал, постановлених у даній справі апеляційним адміністративним судом й наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається наступне.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2018 апеляційну скаргу апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 залишено без руху, оскільки скаржником не додано документ про сплату судового збору.

04.07.2018 ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга була повернута особі, яка її подала, з огляду на невиконання останньою у межах встановленого судом строку вимог процесуального закону стосовно надання документа про сплату судового збору.

В подальшому відповідач повторно подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, в обґрунтування якого посилався на те, що вже подавав апеляційну скаргу у межах встановленого строку й проте остання була залишена без руху та ухвалою суду від 04.07.2018 повернута у зв'язку з несплатою судового збору.

Втім наведені відповідачем причини пропуску строку апеляційного оскарження визнані судом неповажними, у зв'язку з чим та відповідно до приписів частини третьої статті 298 КАС України, а також у зв'язку із ненаданням скаржником доказів про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві було залишено без руху і встановлено десятиденний з дня отримання копії ухвали строк для усунення вказаних недоліків.

В межах визначеного строку скаржник усунув недоліки апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору, однак своїм правом відповідно до частини третьої статті 298 КАС України щодо подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення не скористався, у зв'язку із чим ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018 у відкритті апеляційного провадження на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.03.2018 відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві звернулась до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018 як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Мотивуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає, що ним вживалися заходи з реалізації права на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції, однак відповідач в повній мірі фінансується із Державного бюджету України та розблокування рахунків, виділення відповідних коштів потребує певного часу.

За приписами пункту п'ятого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

В свою чергу, згідно з пунктом другим частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, Шостий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідач пропустив строк апеляційного оскарження й після визнання судом вказаних ним причини його пропуску та залишення апеляційної скарги без руху не подав заяву про поновлення строку та не вказав інших підстав для його поновлення.

Із такими висновками суду апеляційної інстанції погоджується й Верховний Суд.

Так, статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт шостий частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право учасників справи на апеляційний перегляд справи.

Механізм же реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою першою розділу ІІІ КАС України.

Зокрема статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п'ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

У відповідності з положеннями частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Також статтею 44 КАС України передбачено обов'язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п'ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов'язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов'язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги.

Окрім цього пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов'язки.

Отже держава в особі органів влади (податкових органів зокрема), що діють як суб'єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов'язків.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі, правильно застосував норми процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені податковим органом підстави для поновлення цього строку визнані неповажними.

За таких обставин касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту п'ятого частини першої та частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №826/11747/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.С. Пасічник

Судді: І.А. Васильєва

В.П. Юрченко