Справа № 802/2476/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2018 р. Справа № 802/2476/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_1

представника відповідачів: Порхун Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

до: управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов'язання винити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 з адміністративним позовом до управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, останні що звернулись в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області щодо питання оформлення неповнолітньому ОСОБА_4 паспорта громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати їм паспорт виключно паспортної книжечки на підставі Закону України № 2235-ІІІ від 18 січня 2001 року "Про громадянство України", форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID-1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком. Однак, відповідач листом відмовив у наданні паспорта у формі книжечки, посилаючись на те, що Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" оформлення та видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Позивачі не погоджуючись із діями відповідача, вважаючи їх такими, що порушують конституційні права людини звернулися до суду із адміністративним позовом та просять:

- визнати дії 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби (ДМС) у Вінницькій області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України затвердженим Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-Х11 - протиправними;

- зобов'язати юридичну особу (Управління ДМС у Вінницькій області - організувати роботу з оформлення та видачі, а територіальний підрозділ, 1-й міський відділ у м. Вінниці Управління Державної Міграційної служби у Вінницькій області - оформити та видати бланк паспорту неповнолітньому ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних.

- зобов'язати відповідачів: юридичну особу, Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області та територіальний підрозділ, 1-й міський відділ у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, вести паспортний облік щодо ОСОБА_4: за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у тому числі за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.12.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 29 грудня 2017 року клопотання позивачів про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін задоволено.

09 січня 2018 року на суду від представника відповідачів надійшов відзив на адміністративний позов. У якому зазначено, що правовідносини щодо порядку видачі паспорта громадянина України регулюються Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI. Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 4 Закону № 5492-VІ єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Положеннями абзацу третього ч. 1 ст. 4 Закону України № 5492-VI визначено, що єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч.1 ст.21 Закону).

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України (ч.2 ст.21 Закону).

Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (ч.4 ст.21 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, з яких паспорт громадянина України.

Згідно частини 3 статті 13 Закону паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону до паспорта громадянина України вноситься така інформація: назва держави; назва документа; ім'я особи; стать; громадянство; дата народження; унікальний номер запису в Реєстрі; номер документа; дата закінчення строку дії документа; дата видачі документа; уповноважений суб'єкт, що видав документ (код); місце народження; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи; податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган).

Як зазначено у частині п'ятій статті 21 Закону оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру.

Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб'єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Отже, законодавцем чітко визначено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Разом з тим, частиною 4 статті 13 Закону особам гарантується право на відмову від внесення від цифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Порядок) (у редакції, чинній на момент звернення позивачів до відповідача) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм. Пунктом 2 Порядку зазначено, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Однак, відповідно до пункту 3 постанови № 302, законодавцем була передбачена можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки лише до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально - технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.01.2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих лише до 01.01.2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Слід зазначити, що на день звернення позивачів із заявою до 1 -го міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області та Управління ДМС України у Вінницькій області про оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки останнє в повній мірі забезпечено матеріально-технічними ресурсами необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено постановою № 302.

22 січня 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від позивачів надійшла відповідь на відзив. У якій зазначено, що законодавством закріплено дві альтернативні форми внутрішнього паспорту. Але, оскільки чинна редакція Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" не може забезпечити реалізацію такого права, це право має реалізовуватися у інший спосіб, передбачений та закріплений Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. Виходячи з норм Положення - діє чинний наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320, який визначає порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. Відповідачем не визнається та не береться до уваги, що заява до відповідача з приводу оформлення паспорту у формі книжечки обґрунтована нормами діючого законодавства України із посиланням на Конституцію України, Закон України від 18.01.2001 №2235-111 "Про громадянство України, Постанову Верховної ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ" Про затвердження Положенням про паспорт громадянина України; Наказ МВС України 13.04.2012 р. № 320 "Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України". Позивачі та сам неповнолітній не просто не бажають оформляти паспорт у формі пластикової картки - вони не дають згоду на оформлення паспорту у формі пластикової картки. Має місце саме заборона на оформлення пластикової картки на його ім'я , а не бажання позивачів отримати паспорт, який би не містив безконтактного електронного носія, як зазначається відповідачем. Ми, позивачі та неповнолітній наш син не заперечуємо, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України та наш син не тільки не відмовляється від паспорту громадянина України він не може реалізувати свій обов'язок оформити паспорт громадянина України на своє ім'я.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року провадження у справі №802/2476/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 (21036, АДРЕСА_1) до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, Театральна, 10), 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області (21036, м. Вінниця, вул. Івана Миколайчука, 19) про визнання дій протиправними та зобов'язання винити дії - зупинено до набрання чинності рішення Верховного Суду у зразковій справі Пз/9901/2/18 806/3265/17 (806/3265/17).

27 березня 2018 року на ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

29 жовтня 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від відповідачів надійшов відзив на адміністративний позов. У якому зазначено, що права позивача не порушено рішеннями, діями або бездіяльністю, заяву розглянуто відповідачем у строки та порядку передбачені законодавством про звернення громадян. Відповідачем не створено перешкоди ОСОБА_4 у реалізації права на отримання паспорта громадянина України.

У судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження від 25.01.2000 року НОМЕР_1

В зв'язку із досягненням ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 24.11.2017 року із заявою звернулись до 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки, що не містить безконтактного електронного носія.

24 листопада 2017 року 1-й міський відділ у м. Вінниці управління Державної міграційної служби (ДМС) України у Вінницькій області листом за № 21/П-1 відмовив у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. При цьому повідомив, що 1-й міський відділ у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області забезпечений в повному обсязі матеріально - технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі пластикової картки типу - ID -1.

Позивачі звернулись також із заявою про отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки, що не містить безконтактного електронного носія до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Листом № 10-18/0-КО-471/08 від 01 грудня 2018 року управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області повідомило, зокрема, що Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" прийнято постанову № 302 від 25 березня 2015 року, якою запроваджено з 01 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України, у формі ID-1 - карточки та встановлено зразок бланка, який затверджено цією постановою.

Позивачі, не погоджуючись із відмовою відповідача, звернулися до суду із адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За приписами ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закон № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1 ст. 21 Закону №5492-VI).

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв'язку з неможливістю їх реалізації.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис; Україна, нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис: Паспорт громадянина України. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено: з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII; з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою. До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 2297-VI, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.

Реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з'ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".

За сталою практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява №18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

Таким чином, норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII, діючого на момент виникнення правовідносин, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону, тобто втручання не було "встановлене законом" не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі "Groppera Radio AG and Others v. Switzerland" від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при прийнятті рішення у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду взяла до уваги, що ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Х'ю Джордан проти Великої Британії" сформулював таку позицію: "Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу".

Відповідно до положень ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Одночасно, розглядаючи спір у даній справі суд вважає, що для належного захисту порушених прав слід зобов'язати 1-й міський відділ у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області оформити та видати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вести паспортний облік щодо ОСОБА_4: за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи (у тому числі за серією та номером паспорта), без внесення інформації про них до Єдиного демографічного реєстру чи будь яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних, суд, вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт №2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру.

Щодо аргументів відповідача з приводу розгляду заяви позивачів з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян" та роз'яснення порядку оформлення та отримання паспорта громадянина України, то суд зазначає таке.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року по справі № 806/3265/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії відповідача щодо відмови особі у видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону №5492-VI.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній зразковій справі, зробила висновок, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

За наведеного вище, аргументи відповідача відхиляються, а вимоги позивачів судом вважаються обґрунтованими в частині визнання протиправними дій 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки та як наслідок, слід зобов'язати 1-й міський відділ у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області оформити та видати неповнолітньому паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до положень КАС України, судові витрати у цій справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії 1-го міського відділу у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Зобов'язати 1-й міський відділ у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області оформити та видати неповнолітньому ОСОБА_4 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2);

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2);

ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2);

Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, Театральна, 10, );

1-й міський відділ у м. Вінниці управління Державної міграційної служби у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Івана Миколайчука, 19).

Суддя Мультян Марина Бондівна