Справа № 0940/1350/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2300/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Сапіги В.П.,

судді Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року (головуючий-суддя Скільський І.І., м.Івано-Франківськ) у справі № 0940/1350/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради про зобов'язання надати належним чином засвідчені копії документів згідно адвокатського запиту № 333 від 30.01.2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур (відповідач) про зобов'язання надати належним чином засвідчені копії документів згідно адвокатського запиту №333 від 30.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. 30.01.2018, на підставі договору про надання правової допомоги, виконуючи свої професійні обов'язки, звернувся з адвокатським запитом до Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради з запитом про надання належним чином засвідчених копій: - договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому, серія та номер: 7П-239а/3-ГО, виданий 13.03.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд» та ОСОБА_2; - договір відступлення права вимоги, серія та номер: 14/03/16, виданий 14.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 14.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд» та ОСОБА_3 - витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт будівництва, серія та номер : б/н, виданий 15.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд».

07.02.2018 позивачем отримана письмова відмова у наданні запитуваних документів, яка мотивована тим, що адвокатський запит стосується інформації, що містить персональні дані особи. Вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні інформації на повторний адвокатський запит позивача, та порушено норми діючого законодавства, зокрема частину 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради виконати адвокатський запит №333 від 30.01.2018 та надати належним чином засвідчені копії: - договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому, серія та номер: 7П-239а/3-ГО, виданий 13.03.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд» та ОСОБА_4; - договір відступлення права вимоги, серія та номер: 14/03/16, виданий 14.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд», ОСОБА_4 та ОСОБА_3; - акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 14.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд» та ОСОБА_3; - витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт будівництва, серія та номер : б/н, виданий 15.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд».

З рішенням суду першої інстанції не погодився Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України судом ухвалено провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, у зв'язку з виконанням професійних обов'язків, для надання юридичної допомоги ОСОБА_4, 30.01.2018 звернувся до начальника Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради з адвокатським запитом (повторно) про надання належно засвідчених копій документів, які стали підставою права приватної власності на майно, а саме: - договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому, серія та номер: 7П-239а/3-ГО, виданий 13.03.2015, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд» та ОСОБА_4; - договір відступлення права вимоги, серія та номер: 14/03/16, виданий 14.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд», ОСОБА_4 та ОСОБА_3; - акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 14.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд» та ОСОБА_3; - витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт будівництва, серія та номер : б/н, виданий 15.03.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергобуд».

07.02.2018 відповідачем надано письмову відповідь за вих.№14/64.2-09/4 на №333 від 30.01.2018 про відсутність законних підстав для надання запитуваної інформації, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про захист персональних даних» інформація, що міститься в документах на підставі яких здійснюється державна реєстрація містить персональні дані особи.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того що надання відповіді на адвокатський запит є обов`язком органу державної влади.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності; органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.01.2012 (далі - Закон № 5076-VI), який є спеціальним законом відносно інших нормативно-правових актів щодо регулювання правовідносин, які виникають в процесі здійснення адвокатом адвокатської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Стаття 31 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, регламентує порядок доступу громадян до інформації про них, зокрема, необхідна кількість даних про громадян, яку можна одержати законним шляхом, має бути максимально обмеженою і може використовуватися лише для законно встановленої мети. Відповідно до ч.4 ст. 23 цього ж Закону забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом. З правових норм вбачається, що законодавством допускаються винятки щодо отримання інформації про особу, якщо вони встановлені законом.

З метою забезпечення реалізації закріплених прав і свобод людини і громадянина Конституція України встановлює відповідні правові гарантії. Зокрема, в частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. Право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) від 20.09.2009р., Конституційний Суд України звернув увагу, що конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Конституційний Суд України зазначив, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов'язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Гарантування кожному права на правову допомогу є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року тощо.

Звертаючись по правову допомогу, людина очікує від адвоката ефективного використання ним своїх професійних прав з метою захисту прав та інтересів довірителя. Водночас, ефективність правової допомоги залежить не лише від здійснення адвокатом своїх професійних прав, але й від належного виконання посадовими особами обов'язків, які кореспондують цим правам адвоката. Відтак, неналежне виконання цих обов'язків призводить до порушення не лише професійних прав адвоката, але й безпосередньо права людини на правову допомогу.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру» адвокати мають спеціальні права при здійсненні професійної діяльності, зокрема, збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, зокрема, запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об'єднань, а від громадян - за їх згодою.

Положення ст. 6 Закону України «Про адвокатуру», у тому числі, щодо права адвоката на отримання інформації, документів, необхідних останньому при здійсненні професійної діяльності, є спеціальними правовими нормами, які передбачаються винятки із загального правила про заборону збирання відомостей про особу без її попередньої згоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись із адвокатським запитом до відповідача, здійснював професійну діяльність по наданню правової допомоги, що підтверджується відповідною угодою про надання правової допомоги укладеною між ним та довірителем. Разом з адвокатським запитом позивач надав відповідачу копію ордера та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Зазначені документи безспірно встановлювали спеціальний правовий статус особи, яка звернулася із запитом, а також те, що звернення здійснюється у зв'язку із наданням правової допомоги.

Суд вважає безпідставним покликання відповідача на те, що витребувана інформація не підлягає наданню, оскільки є конфіденційною інформацією. Суд враховує правову позицію, наведену в Рішенні Конституційного Суду від 30.10.1997, № 5-зп, згідно якої частину четверту статті 23 Закону України «Про інформацію» треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані).

Право адвоката одержувати інформацію у вигляді копій відповідних документів прямо передбачено у ст. 6 Закону України «Про адвокатуру».

В силу ст. 10 Закону України «Про адвокатуру» професійні права, честь та гідність адвоката охороняються законом. Порушення гарантованих законом професійних прав адвоката, у тому числі шляхом ненадання необхідної інформації, тягне за собою відповідальність посадових осіб. Ненадання запитуваних документів посадовими особами відповідача призвело до порушення професійних прав адвоката, передбачених ст. 6 Закону України «Про адвокатуру», та є об'єктивною перешкодою у здійсненні його правомірної діяльності як представника ОСОБА_2, в інтересах якої він звертався із запитом.

Вказане свідчить, що адвокатом дотримано вимог Закону № 5076-VI при надсиланні адвокатського запиту від 30.01.2018.

Стаття 24 Закону № 5076-VI є імперативною та передбачає обов'язок, а не право органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів.

Вказаним Законом визначено єдину підставу для відмови у наданні запитуваної інформації, а саме якщо така інформаціє та запитувані документи є з обмеженим доступом.

На підставі вище зазначеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що надання відповіді на адвокатський запит є обов`язком органу державної влади Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 0940/1350/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга