Справа № 803/776/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/84/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Сапіги В.П., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.,

з участю представника відповідача: Базилян К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року (суддя- Каленюк Ж.В., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 803/776/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 21 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника 1 державної пожежно-рятувальної частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області; стягнути з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 94 959,51 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Як на доводи апеляційної скарги посилається на ті обставини, що оскаржуваним наказом його було протиправно звільнено зі служби цивільного захисту в запас Збройних Сил України (у зв`язку з призовом на строкову військову службу), оскільки згідно ч.3 ст.119 Кодексу Законів про працю України за працівниками, призваними на строкову військову службу до дня фактичної демобілізації зберігається місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток. Таким чином, апелянт вважає звільнення таким, що не відповідає вимогам закону і порушує його трудові права.

Позивач повідомлявся судом про розгляд справи на 12.11.2018р., однак конверт повернувся з відміткою відділення зв`язку «за незапитом». На 26.11.2018р. представника позивача- Бачинського Я.Л. повідомлено судом про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання він не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 грудня 2015 року між Державною службою України з надзвичайних ситуацій в особі начальника Управління ДСНС України у Волинській області та ОСОБА_1 було укладено контракт №138/15 про проходження служби цивільного захисту.

Відповідно до наказу Управління ДСНС України у Волинській області від 25 грудня 2015 року №623 Про призначення, прийом на службу та покладання тимчасового виконання обов`язків ОСОБА_1 , який уклав контракт про проходження служби цивільного захисту строком на три роки, відповідно до пунктів 33, 35, 47, 93-95, 101 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, прийнято на службу цивільного захисту, зараховано в кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій, присвоєно спеціальне звання молодший сержант служби цивільного захисту та за його згодою призначено пожежним-рятувальником 1 державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС України у Волинській області з 28 грудня 2015 року (а.с.5). 28 грудня 2015 року ОСОБА_1 склав Присягу служби цивільного захисту (а.с.48).

Пунктом 5 контракту було передбачено, що контракт може бути припинено (розірвано) достроково, а особа рядового і начальницького складу, яка проходить службу цивільного захисту за контрактом, звільняється із служби, зокрема, у зв`язку із призовом на строкову військову службу на підставі рішення районної (міської) призовної комісії.

В подальшому 20 квітня 2017 року позивач подав рапорт про звільнення його з 23 квітня 2017 року зі служби цивільного захисту у зв`язку із призовом на строкову військову службу, та наказом начальника Управління ДСНС України у Волинській області від 21 квітня 2017 року № 108 ОСОБА_1 звільнено із служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 підпунктом 9 (у зв`язку з призовом на строкову військову службу); виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій та знято зі всіх видів забезпечення 23 квітня 2017 року.

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким об`єднаним військовим комісаріатом Волинської області, ОСОБА_1 17 травня 2017 року призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину для її проходження. 18 травня 2017 року згідно з наказом №101 він зарахований в списки військової частини № НОМЕР_2 .

Не погодившись з наказом начальника Управління ДСНС України у Волинській області від 21 квітня 2017 року № 108, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач виконав вимоги чинного законодавства щодо звільнення позивача з служби цивільного захисту.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно пункту 9 частини другої статті 106 Кодексу цивільного захисту України контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту, зокрема, у зв`язку з призовом на строкову військову службу на підставі рішення районної (міської) призивної комісії.

Підпунктом 9 пункту 176, 179 Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 передбачено, що контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку з призовом на строкову військову службу на підставі рішення районної (міської) призовної комісії. У випадках, передбачених підпунктом 9 пункту 176 цього Положення, особи рядового і начальницького складу, які відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу підлягають призову на строкову військову службу, звільняються із служби цивільного захисту у триденний строк з дня надходження до відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту рішення районної (міської) призовної комісії про призов цієї особи на строкову військову службу.

Відповідно до пункту 173 Положення №593, звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту здійснюється, зокрема, у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) - якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Відповідно до пункту 175 Положення №593, перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею не менше двох індивідуальних бесід. У ході першої бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, можливість укладення контракту про перебування у резерві служби цивільного захисту, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби. У разі потреби зазначеній особі видається направлення на обстеження до лікарсько-експертної комісії. Під час другої бесіди безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання, поставлені особою рядового і начальницького складу у першій бесіді, уточнює підстави звільнення з урахуванням висновку лікарсько-експертної комісії, прохання особи, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Матеріалами справи підтверджено, що такі бесіди з ОСОБА_1 відповідачем проводились (а.с.59-61). З аркуша бесіди слідує, що з умовами звільнення зі служби позивач був ознайомлений та наполягав на звільненні, просив задовольнити поданий рапорт на звільнення зі служби.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що чинність контракту, що був укладений з позивачем, від 25 грудня 2015 року №138/15 про проходження служби цивільного захисту, припинено 23 квітня 2017 року за підпунктом 9 пункту 176 Положення №593 у зв`язку з призовом на строкову військову службу.

Така підстава дострокового припинення (розірвання) контракту передбачена і пунктом 5 зазначеного контракту від 25 грудня 2015 року №138/15 (копія наявна в матеріалах справи).

Зважаючи на викладене вище апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідач виконав вимоги чинного законодавства щодо звільнення особи із служби цивільного захисту у триденний строк з дня надходження до відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту рішення районної (міської) призовної комісії про призов цієї особи на строкову військову службу та довів правомірність оскарженого наказу від 21 квітня 2017 року № 108.

Твердження апелянта щодо соціальних гарантій громадян у зв`язку з їх призовом на строкову військову службу відповідно до статті 119 КЗпП України, не береться до уваги, оскільки частинами першою, другою статті 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу встановлено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України.

Частина третя статті 119 КЗпП України (в редакції, чинній на час призову позивача на строкову військову службу), передбачає, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Таким чином апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що за працівником, призваним на строкову військову службу зберігаються гарантії, передбачені частиною третьої статті 119 КЗпП України лише у випадках, коли призов на військову службу відбувся під час мобілізації.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , був призваний на військову строкову службу та відправлений у військову частину № НОМЕР_2 із зарахуванням у списки військової частини 18 травня 2017 року, поза межами періоду мобілізації.

Враховуючи все вище викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем виконані вимоги чинного законодавства при звільнені позивача з служби цивільного захисту, відтак вірно відмовлено в позові.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 803/776/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді С. М. Кузьмич
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 28.11.2018р.