Справа № 820/93/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року

Київ

справа №820/93/16

адміністративне провадження №№ К/9901/11509/18, К/9901/11512/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчук К.В.

представника відповідача - Гудзь О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Прокуратури Харківської області

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року (головуючий суддя - Тацій Л.В., судді - Григоров А.М., Подобайло З.Г.)

та касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року (головуючий суддя - Тітов О.М.)

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року (головуючий суддя - Тацій Л.В., судді - Григоров А.М., Подобайло З.Г.)

у справі №820/93/16

за позовом ОСОБА_4

до Прокуратури Харківської області,

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. 13 січня 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Харківської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1.1. - скасувати наказ прокурора Харківської області № 3347к від 14.12.2015 року;

1.2. - поновити позивача на роботі, на посаді прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області (нині Лозівська місцева прокуратура) або на рівноцінній посаді в органах прокуратури Харківської області;

1.3. - стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 14.12.2015 року до дня поновлення на роботі;

1.4. - стягнути з прокуратури Харківської області різницю між фактично отриманою позивачем заробітною платою та заробітною платою і іншими виплатами, передбаченими ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015 року.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що при звільненні відповідачем не враховано те, що позивач має тривалий безперервний стаж понад 10 років у органах прокуратури, що надає йому переважне право при прийнятті відповідачем рішення про звільнення. Крім того, Прокуратурою Харківської області, одночасно з попередженням про звільнення не запропоновано іншу роботу в тій же установі. Таким чином, як стверджує позивач, його звільнення відбулося з порушенням норм трудового законодавства та законодавства про прокуратуру, чим порушило його права та охоронювані законом інтереси.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати, відмовлено в повному обсязі.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки мало місце неуспішне проходження позивачем тестування для заміщення посади прокурора у новоствореній місцевій прокуратурі, відповідно до нового Закону України «Про прокуратуру», що набрав чинності в даній частині з 15.12.2015 - то звільнення ОСОБА_4 відповідачем є правомірним. Крім того, Прокуратурою Харківської області, у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури, не запропоновано позивачу інших посад, на які можливо було його працевлаштувати, позаяк вони були відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

5.1. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі №820/93/16- скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з прокуратури Харківської області різниці між фактично отриманою позивачем заробітною платою та заробітною платою і іншими виплатами, передбаченими ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015 року.

5.2. Прийнято в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 до Прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати задоволено частково.

5.3. Зобов'язано прокуратуру Харківської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_4 за період з 15 липня 2015 року по 13 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

5.4. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/93/16 - залишено без змін.

6. Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з не внесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та відзивів (заперечень).

7. 05 вересня 2016 року судом касаційної інстанції отримано касаційну скаргу Прокуратури Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року.

8. В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року повністю та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року.

9. В обґрунтування поданої касаційної скарги Прокуратура Харківської області вказує на те, що Закон про Державний бюджет України, як спеціальний закон, що регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надає повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури. Відтак, враховуючи викладене, органи прокуратури позбавлені реальної можливості нараховувати та виплачувати прокурорам заробітну плату у розмірах, передбачених положеннями ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

10. Позивачем на зазначену касаційну скаргу заперечення не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

11. 12 вересня 2016 року судом касаційної інстанції отримано касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року.

12. В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

13. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_4 вказує на те, що зміни в організації праці прокуратури Харківської області не можуть вважатися законною підставою для його звільнення, оскільки фактично змінився лише структурний підрозділ (із Лозівської міжрайонної прокуратури в Лозівську місцеву прокуратуру). При цьому, у штаті як ліквідованої, так і новоутвореної прокуратури існувала аналогічна посада «прокурор», яку займав позивач до звільнення, тому дане звільнення є безпідставним та незаконним. Також позивачем стверджується, що у повідомленні про можливе його вивільнення не зазначено всупереч нормам трудового законодавства, що, при наявності вакантної посади йому буде запропоновано працевлаштування, а у разі відмови у переведенні на іншу посаду - звільнено за скороченням штатів, згідно п.1.ч.1.ст. 40 КЗпП України.

14. 12 грудня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшло заперечення відповідача на подану касаційну скаргу, в якому зазначено, що спеціальним законодавством не передбачено обов'язку роботодавця при попередженні про звільнення пропонувати працівнику прокуратури районної ланки, посада якого скорочена відповідно до закону, інші наявні вакантні посади в органах прокуратури Харківської області, оскільки він мав право на зайняття лише посади прокурора у новоутвореній місцевій прокуратурі. Разом з тим, роботодавцем запропоновано позивачу вакантне місце у новоутвореній місцевій прокуратурі, яку згідно Закону він мав право обійняти лише у разі успішного проходження тестування.

15. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2016 року відкрито касаційні провадження за даними касаційними скаргами.

16. Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2018 року касаційні скарги прийняті до провадження та призначено до касаційного розгляду в судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

17. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2004 року працював в органах прокуратури Харківської області на посадах помічника та старшого помічника Лозівського міжрайонного прокурора та прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури.

18. Наказом прокурора Харківської області від 14.12.2015р. №3347к звільнено з 14.12.2015 року молодшого радника юстиції ОСОБА_4 з посади прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та п. 9 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру". Підставою прийняття наказу про звільнення ОСОБА_4 з органів прокуратури зазначено наказ Генерального прокурора України від 23.09.2015р. №92ш.

19. Згідно вказаного наказу, на виконання вимог ст.ст.7, 12, п.1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ст.ст. 9, 14, пп.6 п.5-1 розділу ХІІІ Закону України від 14.10.2014 "Про прокуратуру", у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесені зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, а саме: виключено з 15.12.2015р. штатні розписи прокуратури м. Харкова, районних та міжрайонних прокуратур області, включено штатні розписи 11 місцевих прокуратур та встановлено у них штатну чисельність працівників.

20. У відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України та п.5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" 10.10.2015р. ОСОБА_4 попереджено про звільнення з посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

21. За результатами проведення тестування для зайняття посади прокурора та згідно рейтингового списку Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 набрав 88,7 балів та посів 33 місце.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

22. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) .

24. Частина 1 статті 81 Закону №1697-VII: Заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

25. Частина 3 статті 81 Закону №1697-VII: Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

26. Частина 1 статті 7 Закону № 1697-VII: Систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

27. Частина 1 статті 12 Закону № 1697-VII: У системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

28. Додаток до Закону № 1697-VII: &l Лозівська місцева прокуратура: Балаклійський район, Барвінківський район, Близнюківський район, місто Лозова, Лозівський район&?о;…&?а;

29. Абзац 3 пункту 1 розділу ХІІ Закону № 1697-VII: Цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім: статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

30. Пункт 11 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII: До утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

31. Підпункт «в» пункту 51 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII:До набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону: прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

32. Пункт 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII: Прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

33. Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначає Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора, затверджений наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 № 98 (далі - Порядок № 98).

34. Пункт 1.2. Порядку № 98: На посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

35. Пункт 1.4. Порядку № 98: Прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють. Прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які працюють у прокуратурах міст з районним поділом, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури в одній з місцевих прокуратур, що утворюються в межах відповідного міста.

36. Пункт 5.2. Порядку № 98: Працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

37. Пункт 9.5 Порядку № 98: Керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

38. Пункт 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України): Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників

39. Частина 2 статті 40 КЗпП України: Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

40. Частина 1 статті 42 КЗпП України: При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

41. Частина 1-3 статті 492 КЗпП України: Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

42. Стаття 222 КЗпП України: Особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

43. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

44. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

45. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

46. Враховуючи норми статті 222 КЗпП України, а також відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 21-8а15 від 17 лютого 2015 року, Суд зауважує, що, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Суд зауважує, що в даних спірних правовідносинах спеціальним законом виступатиме Закон № 1697-VII. Відтак, пріоритетними нормами щодо підстав, порядку та процедури призначення і звільнення осіб, на яких поширюється дія Закону № 1697-VII, будуть саме норми даного Закону. Норми КЗпП будуть застосовуватися лише в тій частині, що не охоплена нормами Закону № 1697-VII.

47. Аналізуючи ст. 7 Закону № 1697-VII, Суд зазначає, що даною нормою змінено систему органів прокуратури, зокрема, запроваджено створення місцевих прокуратур.

48. Саме на виконання вимог ст.ст.7, 12, п.1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ст.ст. 9, 14, пп.6 п.5-1 розділу ХІІІ Закону України від 14.10.2014 "Про прокуратуру", у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур наказом Генеральної прокуратури України від 23.09.2015 № 92ш внесені зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, а саме: виключено з 15.12.2015р. штатні розписи міських, районних і міжрайонних прокуратур області, в тому числі і Лозівської міжрайонної прокуратури та включено штатні розписи 11 місцевих прокуратур та встановлено у них штатну чисельність працівників. Зокрема, у Лозівській місцевій прокуратурі встановлено 40 штатних одиниць, з яких - 11 посад прокурорів та 4 адміністративні посади: керівник місцевої прокуратури, перший заступник та два заступника.

49. Вакантні посади прокурорів Лозівської місцевої прокуратури заповнювались відповідно до п. 9.5 Порядку № 98. Тобто, передумовою обіймання даних посад слугувало успішне проходження кандидатами тестування та зайняття у підсумковому рейтинговому списку не нижче останнього місця, що розраховується виходячи з кількості штатних одиниць прокурорів у Лозівській місцевій прокуратурі.

50. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, пройшовши етап тестування, посів 30 місце у підсумованому рейтинговому списку, що, зважаючи на норми пп.«в» п. 51 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII, унеможливило обіймання ним посади прокурора у новоутвореній Лозівській місцевій прокуратурі та слугувало підставою звільнення позивача з посади, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII.

51. Таким чином, Суд, враховуючи викладене, вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій про правомірність звільнення позивача та наявність для цього підстав.

52. Суд також вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги позивача в частині пропозиції йому вакантних посад, з огляду на наступне.

53. Приписами статті 492 КЗпП України передбачено, що пропозиція вакантних посад роботодавцем у разі звільнення працівника у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці можлива, коли ці посади стосуються тієї ж професії чи спеціальності, якими в спірних правовідносинах є посади прокурорів. Проте, нормами спеціального законодавства - Закону № 1697-VII зазначено, що обіймання даних посад здійснюється на конкурсній основі шляхом успішного проходження тестування та з врахуванням кількості штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

54. Відтак, вакантні посади ОСОБА_4 не пропонувалися, оскільки в Лозівській місцевій прокуратурі, на роботу в якій претендував позивач, вакантних посад прокурорів не існувало, у зв'язку з тим, що вони заповнювалися у відповідності до Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури згідно рейтингового списку.

55. Щодо доводів позивача з приводу відсутності в законодавстві поняття «успішне проходження тестування» як підстави звільнення, Суд зауважує наступне.

56. Як зазначалося вище, у зв'язку з набранням чинності Закону № 1697-VII в частині створення місцевих прокуратур та виключенням натомість штатних розписів міських, міжрайонних та районних прокуратур, шляхом скорочення останніх, призначення в новостворені місцеві прокуратури відбувалося в порядку, регламентованому Законом № 1697-VII, а саме - за результатами проходження тестування, про що зазначалося в попередженні про звільнення позивача.

57. Згідно п. 3.15,3.16 Порядку № 98, ≪…&g"; максимальна кількість балів, яку може набрати кандидат за результатами проходження двох тестувань, - 200, які враховуються рівними частинами (50 % - тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та 50 % - тестування на загальні здібності). На підставі відомостей про результати тестування робоча група регіонального центру формує рейтинговий список по кожній місцевій прокуратурі окремо &?л;…&?о;.

58. Відповідно до пункту 9.5 Порядку № 98, керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

59. Відтак, з аналізу п.3.15, 3.16, 9.5 вбачається, що критерій успішності проходження тестування, визначається виходячи з підсумкового балу кандидата за результатами даного тестування та відповідного місця в рейтинговому списку, а також кількості штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

60. Зважаючи на те, що позивач, набравши 88,7 балів посів 33 місце у рейтинговому списку Лозівської місцевої прокуратури, а також те, що кількість штатних одиниць прокурорів у даному органі становить 11 одиниць, то, відповідно, ОСОБА_4 вважається таким, що не пройшов успішно тестування та позбавлений можливості обіймати посаду прокурора у Лозівській місцевій прокуратурі, відповідно до приписів спеціального законодавства - Закону № 1697-VII.

61. Щодо доводів Прокуратури Харківської області стосовно нарахування та виплати заробітної плати прокурорам у розмірах, передбачених положеннями ст. 81 Закону №1697-VII, Суд зазначає наступне.

62. За загальним правилом, конкуренція правових норм у часі повинна вирішуватися на користь норми, прийнятої пізніше, оскільки найновіше законодавство демонструє способи та форми правового регулювання, які на даний етап розвитку суспільства, на думку законодавця, є більш доцільними.

63. Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Закон України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийняті пізніше Закону України 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а тому у 2015 році норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо заробітної плати прокурора застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 81 цього Закону.

64. Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

65. Аналогічні висновки відображені в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справах № 825/575/16, від 21 березня 2018 року № 817/548/16 та від 31 січня 2018 року №810/1304/16.

66. З огляду на встановлення судом апеляційної інстанції нарахування ОСОБА_4.в спірний період заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», тобто, з урахуванням положень Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Закон України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», у розмірі встановленому законом, суд вважає, що заробітну плату ОСОБА_4 нараховано у розмірі не нижчому від визначеної законом.

67. У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 09.10.1979р. у справі Ейрі(1) зазначено: &lЄ;…&?е; Суд розуміє, що подальша реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі. &?о;…&?а;

68. У пункті 37 рішення «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що &?и;…&?а; демократично обраний Парламент зберігає право щодо виконання своїх законодавчих функцій відповідно до Конституції та зміни встановлених розмірів виплат на певний період часу &?н;…&? ;.

69. Таким чином, суд апеляційної інстанції скасував в частині судове рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

70. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

71. Згідно з статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

72. Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції враховуючи вищевикладене, вважає за доцільне скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо перерахування заробітної плати та залишити в цій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року в силі.

73. Керуючись статтями 344, п.4 ч.1.ст.349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

74. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

75. Касаційну скаргу Прокуратури Харківської області задовольнити повністю.

76. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання прокуратури Харківської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_4 за період з 15 липня 2015 року по 13 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період та залишити в силі в цій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2016 року.

77. В решті - постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23.11.2018.

78. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа