Справа № 760/16939/18
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1456/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Київ Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Бобиляка Юрія Ярославовича, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Возного Тараса Андрійовича, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Кохана Дмитрія Сергійовича про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 позивач звернувся до суду з позовом та просить суд:

- визнати дії інспекторів Управління патрульної поліції Львівської області - рядового поліції Бобиляка Ю.А., лейтенанта поліції - Возного Т.А. та лейтенанта поліції Кохана Д.С. - незаконними;

- скасувати постанови серії ВР № 012670 від 12.05.2018, серії ВР № 128132 від 12.05.2018, серії ЕАА № 399780 від 12.05.2018 у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 6 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення на позивача адміністративних стягнень у вигляді штрафів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.05.2018 відносно позивача було складено постанови серії ВР № 012670 від 12.05.2018, серії ВР № 128132 від 12.05.2018, серії ЕАА № 399780 від 12.05.2018.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що він ПДР не порушував та вважає, що інспекторами суттєво порушено його права та винесені постанови без урахування обставин для правильного вирішення справи.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 6 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваних постанов було вчинене з порушенням норм закону.

Вважає постанови незаконними та необґрунтованим, та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

02.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 04.07.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

30.07.2018 на адресу суду позивачем надано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02.08.2018 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачам було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Як вбачається з відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення представником відповідачів ухвалу суду про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні отримано 03.09.2018, однак у встановлений судом строк відзив на позов відповідачами подано не було.

Так само не було направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.05.2018 о 19 год. 45 хв. на а/д проїзд до м. Львова водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1, д.н.з якого був закритий металевою сіткою, чим порушив вимоги п.2.9.в Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 170,00 грн. (а.с.7).

Також, встановлено, що 12.05.2018 о 19 год. 55 хв. на а/д проїзд до м. Львова водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1, на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі без мети випередження чи здійснення маневру ліворуч, чим порушив вимоги п.11.2 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 425,00 грн. (а.с.8).

Разом з тим, дані постанови були винесені без урахування всіх вимог закону.

Дослідивши складені вище постанови та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема п.2.9.ПДР та 11.2 ПДР , крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що інших доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч 6 ст. 121 ч.2 ст.122 КпАП України, відповідачами до суду не надано.

Крім того, встановлено, що 12.05.2018 о 20 год. 41 хв. на а/д проїзд до м. Львова водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції не пред"явив реєстраційного документу на т/з та полісу ОСЦПВІ власників наземних т/з, чим порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 425,00 грн. (а.с.6).

Разом з тим,суд також вважає, що дана постанова була винесена без урахування всіх вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Пунктами 1-6 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Дослідивши складену постанову серії ЕАА № 399780 від 12.05.2018 та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України та як наслідок стали підствою для склання оскаржуваної постанови, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що відповідачами не надано доказів порушення позивачем ПДР, передбачених п.2.9.ПДР та 11.2 ПДР, суд вважає, що правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП у відповідача Кохана Д.С. не було.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідачі обставини, на які посилається позивач не спростували, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надали.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачами не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 6 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були винесені без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд вважає за можливе скасувати постанови серії ВР № 012670 від 12.05.2018, серії ВР № 128132 від 12.05.2018, серії ЕАА № 399780 від 12.05.2018, а справи про адміністративне правопорушення - закрити.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідачів протиправними, оскільки позивачем не надано доказів протиправності таких дій.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспекторів не звертався, службова перевірка наявності в діях інспекторів ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП інспектори Управління патрульної поліції Львівської області -Бобиляка Ю.А., Возний Т.А. та Кохан Д.С. мають право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, тобто останні діяли в межах своїх повноважень.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 121, 122, 126, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 012670 від 12.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 128132 від 12.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 399780 від 12.05.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Букіна