Справа № 1240/2838/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2838/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.

за участі секретаря Кравцовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання рішення неправомірним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого звернувся представник позивача - адвокат ОСОБА_2, до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі), в якій просить:

- визнати рішення УПФУ в Попаснянському районі від 11.09.2018 щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, з 01.03.2013 по 31.03.2014, до його пільгового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996, та в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - неправомірним;

- скасувати рішення УПФУ в Попаснянському районі від 11.09.2018 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком;

- зобов'язати УПФУ в Попаснянському районі зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи: з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, з 01.03.2013 по 31.03.2014, до пільгового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996;

- зобов'язати УПФУ в Попаснянському районі призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз. 1 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до його загального страхового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, з 01.03.2013 по 31.03.2014, до його пільгового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено таке.

У період з 01.09.1980 по 19.07.1983, тобто 02 роки 10 місяців 19 днів, він навчався у Астраханському середньому професійне-технічному училище №6 та отримав професію електрозварника

У період з 22.11.1983 по 22.12.1985, тобто 02 роки 01 місяць 01 день, позивач проходив службу у лавах Радянської армії.

З 13.02.1986 став працювати на шахті «Луганська» виробничого об'єднання «Стахановвугілля». У період з 13.02.1986 по 08.09.1986 працював учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті, з 09.09.1986 по 28.12.1987 - підземним електрослюсарем з повним робочим днем у шахті. Всього на цьому підприємстві позивач працював 01 рік 10 місяців 16 днів, при цьому весь час за професіями з повним робочим днем у шахті, тобто під землею.

З 21.03.1988 по 22.11.1988, тобто 08 місяців 02 дня, він працював електриком у колгоспі «Красний жовтень».

З 23.12.1988 знову став працювати на шахті «Луганська» виробничого об'єднання «Стахановвугілля», у період з 23.12.1988 по 12.07.1993 працював підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею, з 13.07.1993 по 18.08.1993 учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, з 19.08.1993 по 02.11.1995 підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею, а з 03.11.1995 по 27.02.1996 підземним учнем гірника по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем під землею. Тобто, всього на цьому підприємстві позивач працював 07 років 02 місяця 05 днів, при цьому також весь час за професіями з повним робочим днем під землею.

З 05.05.2008 по 31.03.2014, тобто 05 років 10 місяців 26 днів, працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтер-Інвест вугілля» прохідником підземним з повним робочим днем під землею.

Починаючи з 16.04.2014, ОСОБА_1 став працювати у відокремленому підрозділі шахта «Карбонит» Державного підприємства «Первомайськвугілля» та з 16.04.2014 по 17.07.2014 працював учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею. Але з 18.07.2014 у зв'язку з бойовими діями та погрозою життя змушений був негайно виїхати за межі Луганської області, у період з 18.07.2014 по 09.05.2017 фактично на шахті «Карбонит» не працював.

Оскільки бойові дії на території Луганської області продовжувалися, ОСОБА_1 01.01.2017 тимчасово влаштувався працювати у відділі освіти Харківської районної державної адміністрації та працював там до 13.04.2017, тобто всього на цьому підприємстві працював 0 років 03 місяця 13 днів.

Починаючи з 10.05.2017, позивач знову став працювати на шахті «Карбонит». Тоді ж 10.05.2017 він був направлений на навчання в навчально-курсовий комбінат за професією прохідника підземного, а після навчання, починаючи з 19.10.2017, став працювати прохідником підземним з повним робочим днем під землею і працює на цьому підприємстві за цією же професією до теперішнього часу. Тобто, станом на 12.06.2018 ОСОБА_1 працює на цьому підприємстві 04 роки 01 місяць 27 днів, з яких період коли він фактично працював, та отримував заробітну плату, складає 1 рік 04 місяця 27 днів.

Всі вищевказані періоди роботи ОСОБА_1 підтверджуються записами у його трудовій книжці, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, та індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1

Тобто, згідно трудової книжки ОСОБА_1, його обліково-послужної картки, диплому, довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, та індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 його страховий загальний стаж станом на 13.01.2015, коли йому виконалося 50 років, складав 20 років 10 місяців 11 днів, з яких на роботах з повним робочим днем під землею він станом на 13.01.2015 працював більше 15 років. А станом на 12.06.2018 його загальний страховий стаж складає 22 рік 02 місяця 24 дня, з яких на роботах з повним робочим днем під землею він працював більше 16 років.

Позивач вважає, що набув право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах ще з 13.01.2015.

Наявність у ОСОБА_1 загального страхового стажу у періоди з 01.04.2015 по 31.03.2016 більше 20 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 більше 21 року; з 01.04.2017 по 31.03.2018 більше 21 року 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 більше 22 років, свідчить про те, що наявність у нього в ці періоді віку 50 років та наявність стажу на підземних роботах з повним робочим днем під землею більше 15 років підтверджує його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і в ці періоди.

12.06.2018 позивач звернувся із заявою до УПФУ в Попаснянському районі про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах і надав усі необхідні документи.

Рішенням УПФУ в Попаснянському районі від 11.09.2018 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, встановленому абз.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний загальний страховий стаж роботи та необхідний пільговий стаж роботи.

При цьому, згідно рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1, УПФУ в Попаснянському районі вказано, що ними станом на день звернення за призначенням пенсії визнається його загальний страховий стаж роботи тільки строком 19 років 01 місяць 04 дня, з яких пільговий стаж відповідно до абз.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнаний тільки строком 07 років 0 місяців 27 днів.

Так, у рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач вказав, що ним до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи з 21.03.1988 по 22.11.1988, коли він працював електриком в колгоспі «Красний Октябрь», за відсутності довідки, підтверджуючої страховий стаж роботи, так як запис у трудовій книжці за цей період роботи не відповідає вимогам Інструкції ведення трудових книжок, а саме: не внесений, на підставі яких документів здійснені записи про роботу;

- період роботи з 01.03.2013 по 31.03.2014, коли він працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею в ТОВ «Інтер-Інвествугілля» за відсутності сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;

- період роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, коли він працював учнем гірника підземним з повним робочим днем у шахті та електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті на шахті «Луганська» виробничого об'єднання «Стахановвугілля», так як в трудовій книжці в даті про звільнення проведено виправлення.

Щодо пільгового стажу роботи, який не визнається відповідачем, у рішенні про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 вказано, що ним не визнається період роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987 та з 23.12.1988 по 27.02.1996, коли він працював учнем гірника підземним з повним робочим днем у шахті, електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею та підземним учнем гірника з ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем під землею на шахті «Луганська» виробничого об'єднання «Стахановвугілля», так як нібито записи в його трудовій книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах.

Відповідач вважає, що підставою для зарахування цього пільгового стажу роботи повинна бути тільки уточнююча довідка, яка передбачена п.20 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).

При цьому ОСОБА_1 надавалися такі довідки за період його роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987 та з 23.12.198 по 27.02.1996, але відповідач вказує у рішенні, що згідно цих довідок немає підстав зарахувати ці періоди до пільгового стажу роботи, так як діяльність підприємств, установ і організацій на тимчасове окупованої території визначається Законом України від 15.04.2014 №1201-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно якого будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними - будь який акт (рішення документ), виданий вищезазначеними органами, або особами є недійсними і не створює правових наслідків.

Позивач вважає дії Відповідача щодо не зарахування йому частки загального страхового стажу роботи, частки пільгового стажу роботи та відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке.

12.06.2018 позивач звернувся до УПФУ Попаснянському районі із заявою щодо призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 на час звернення має страховий стаж роботи 19 років 01 місяць 04 дні, в тому числі на пільгових умовах за Списком №1 згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - 07 років 27 днів. До пільгового стажу зараховано період роботи з 16.04.2014 по 17.07.2017 та з 10.05.2017 по 05.06.2018 на шахті «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля» на підставі записів довідок уточнюючих пільговий характер роботи від 05.06.2018 № 113/1-113/2 виданих шахтою «Карбоніт», за виключенням періодів: АТО. Період роботи з 05.05.2008 по 31.03.2014 на ТОВ «Інтер-Інвествугілля» зараховано до пільгового стажу роботи на підставі трудової книжки, атестації робочого місця та інформації по спецстажу, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК5).

За наявності необхідного страхового стажу роботи позивач мав би право на пенсію з 12.06.2018.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 13.02.1986 р. заявник працював на шахті «Луганська» в/о «Стаханойвугілля»з 13.02.1986р. по 28.12.1987р. підземний електрослюсарем, з 23.12.1988 по 27.02.1996 підземним електрослюсарем гірничим очисного вибою, гірничим з ремонту гірних виробок, в колгоспі «КрасныйОктябрь» з 21.03.1988 по 22.11.1988.

Записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля», а запис про роботу в колгоспі «Красный Октябрь» не відповідає вимогам Інструкції ведення трудових книжок, а саме: не внесено, на підставі яких документів здійснені записи про роботу.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професію або посаду, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Період роботи не зарахований до страхового стажу роботи за відсутності довідки, яка підтверджує страховий стаж роботи: з 21.03.1988 по 22.11.1988 в колгоспі «Красный Октябрь».

Період роботи не зарахований до страхового стажу роботи за відсутності сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України: з 01.03.2013 по 31.03.2014 в ТОВ «Інтер-Інвествугілля».

Період роботи не зарахований до страхового і пільгового стажу роботи: з 13.02.1986 по 28.12.1987 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» в даті про звільнення проведено виправлення.

Періоди роботи не зараховані до пільгового стажу роботи: з 23.12.1988 по 27.02.1996 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля».

Зарахувати періоди роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» згідно пільгових довідок від 12.05.2010 № 276 до пільгового стажу роботи немає підстав, так як особливість діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території визначається Законом України від 15.04.2014 № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Оскільки згідно із зазначеним Законом будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважається незаконними - будь який акт (рішення документ), виданий вищезазначеними органами або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціями Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків відкритих в органах Казначейства» на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду, тимчасово не функціонують. Витребувати необхідні документи та перевірити факт роботи буде можливим після проведення зазначених територій під контроль органів державної влади України.

Враховуючи вищевикладене, УПФУ в Попаснянському районі прийняло правомірне рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини другої статті. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу та пільгового стажу роботи.

Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (арк. спр. 41-42).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справа призначена на 22.10.2018 (арк. спр. 1-3).

25.10.2018 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 22.11.2018 (арк. спр. 69).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2, про що свідчить довідка від 17.10.2017 № (арк. спр. 17).

12.06.2018 позивач звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області із заявою щодо призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (арк. спр. 46 зворот. бік).

До заяви позивачем додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудову книжку, копію диплома про навчання завірену державним нотаріусом Кіровської державної нотаріальної контори від 26.02.1987 № 563, диплом про навчання, військово-послужна картка, довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи на шахті «Карбоніт» від 05.06.2018 № 113/1-113/2, копії наказів про атестації робочого місця на шахті «Kapбoніт», довідки, підтверджуючи пільговий стаж роботи на шахті «Луганська», видані ДП «Луганськвугілля» від 12.05.2010 № 276 (арк.спр. 48-65).

Рішенням УПФУ в Попаснянському районі від 11.09.2018 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, встановленому абз.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний загальний страховий стаж роботи та необхідний пільговий стаж роботи.

Період роботи не зарахований до страхового стажу роботи за відсутності довідки, підтверджуючої страховий стаж роботи: з 21.03.1988 по 22.11.1988 в колгоспі «Красный Октябрь».

Період роботи не зарахований до страхового стажу роботи за відсутності сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України: з 01.03.2013 по 31.03.2014 в ТОВ «Інтер-Інвествугілля».

Період роботи не зарахований до страхового і пільгового стажу роботи: з 13.02.1986 по 28.12.1987 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» в даті про звільнення проведено виправлення.

Періоди роботи не зараховані до пільгового стажу роботи: з 23.12.1988 по 27.02.1996 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля».

Зарахувати періоди роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» згідно пільгових довідок від 12.05.2010 № 276 до пільгового стажу роботи не має підстав, так як особливість діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території визначається Законом України від 15.04.2014 № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (арк. спр. 28-29).

Позивачем надана ксерокопія трудової книжки на своє ім'я від 13.02.1986 НОМЕР_1, з відповідними періодами роботи (арк.спр.11-12, 49-51).

Те, що з 21.03.1988 по 22.11.1988 працював електриком у колгоспі «Красний Октябрь», підтверджується довідкою від 18.09.2018 № 492/124Т (арк. спр. 79).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком ( пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 221-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Абзацом другим пункту 1 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз'яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об'єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз'яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз'яснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (п. 3.3. Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

Натомість, судом встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за спірні періоди, які свідчать про роботу з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996 на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» позивача на відповідних посадах з повним робочим днем під землею. А період роботи позивача з 21.03.1988 по 22.11.1988, підтверджується довідкою від 18.09.2018 № 492/124Т.

Стосовно періоду з 01.03.2013 по 31.03.2014 роботи позивача в ТОВ «Інтер-Інвест вугілля», за який підприємством не були сплачені страхові внески, суд зазначає, що він також підлягає зарахуванню до страхового стажу з таких підстав.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 01.03.2013 по 31.03.2014 до страхового стажу за порушення, вчинене ТОВ «Інтер-Інвест вугілля», оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, а факт роботи позивача на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджений належними доказами.

Зазначена позиція підтверджена практикою Верховного Суду. викладеною в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 № 208/6680/16-а.

Відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів тому, що спірні записи в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Згідно з частинами третьою, п'ятою статті 45 вказаного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для призначення ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз.1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до його загального страхового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, з 01.03.2013 по 31.03.2014, та до пільгового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, та з 23.12.1988 по 27.02.1996.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Оскільки у даній справі позов задовольняється, відповідно до приписів частини другої статті 133 КАС України судовий збір у розмірі 704,80 грн належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з УПФУ в Попаснянському районі на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 133, 139, 241-246, 250, 255, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання рішення неправомірним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 11.09.2018 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, з 01.03.2013 по 31.03.2014, до його пільгового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 23.12.1988 по 27.02.1996, та в призначені пенсії за віком на пільгових умовах неправомірним;

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 11.09.2018 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періодів роботи: з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, та з 01.03.2013 по 31.03.2014; до пільгового стажу періодів роботи: з 13.02.1986 року по 28.12.1987 року, та з 23.12.1988 по 27.02.1996.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз.1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до його загального страхового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, з 21.03.1988 по 22.11.1988, з 01.03.2013 по 31.03.2014, та до пільгового стажу періодів роботи з 13.02.1986 по 28.12.1987, та з 23.12.1988 по 27.02.1996.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано у повному обсязі 27 листопада 2018 року.

Суддя С.В. Борзаниця