Справа № 434зп-18/160
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
27 листопада 2018 р.Справа №434зп-18/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,-
26 листопада 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1, зацікавлені особи: Виконком Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро, Управління служби по справам дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпро; Центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Амур-Нижньодніпровської районної ради у м.Дніпро про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, в якій заявниця просить вжити заходи, спрямовані на забезпечення позову неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме заборонити:
- будь-які дії, спрямовані на вивід неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з прийомної сім'ї ОСОБА_1;
- будь-які дії, спрямовані на влаштування до державного закладу на повне державне забезпечення, або до інших прийомних сімей та дитячих будинків;
- заборонити усиновлення іншим батькам неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; влаштувати неповнолітню дитину ОСОБА_2 у прийомну сім'ю ОСОБА_1.
В обґрунтування заяви вказано, що Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської у м.Дніпрі ради прийнято рішення від 16.11.2018 №232, із зазначеним рішенням виконкому заявниця категорично не погоджується, вважає, що цим рішенням порушуються права її та неповнолітнього ОСОБА_2.
Згідно з ч.1 ст.153 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими чим Кодексом.
При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч.1 ст.2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Тобто, з контексту наведених норм вбачається, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Із матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову, видно, що виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради прийнято рішення від 16.11.2018 №232, яким вирішено:
- вивести з прийомної сім'ї ОСОБА_1 дитину, позбавлену батьківського піклування, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та влаштувати до державного закладу на повне державне забезпечення;
- припинити функціонування прийомної сім'ї ОСОБА_1;
- інформувати управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про вибуття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з прийомної сім'ї ОСОБА_1 та припинення функціонування прийомної сім'ї ОСОБА_1;
- передати дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем первинного обліку Органу опіки та піклування Дніпровського району Дніпропетровської області для проведення подальших дій щодо влаштування дитини до сімейних форм виховання;
- договір про влаштування дитини на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї від 24.11.2016 № 02/3235-1 вважати таким, що втратив чинність..
- рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради від 20.11.2015 № 236 «Про створення прийомної сім'ї, надання статусу прийомної матері ОСОБА_1 та влаштування дитини ОСОБА_2, 06.09.2008, р.н., на виховання та спільне проживання» вважати таким, що втратило чинність.
Сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання регулює Сімейний кодекс України (ч. 1 ст. 2 зазначеного Кодексу).
Главою 20-1 Сімейного кодексу України врегульовується створення та функціонування прийомної сім'ї.
Статтею 256-4 Сімейного кодексу України визначено, що рішення про створення прийомної сім'ї приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської (міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення) ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Між прийомними батьками та органом, який прийняв рішення про створення прийомної сім'ї, на основі типового договору укладається договір про влаштування дітей до прийомної сім'ї.
Орган, який прийняв рішення про створення прийомної сім'ї, зобов'язаний контролювати виконання прийомними батьками своїх обов'язків щодо виховання та утримання дітей.
Положення про прийомну сім'ю та типовий договір про влаштування дітей до прийомної сім'ї затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2012 №565 затверджено Положення про прийомну сім'ю. Пунктом 5 Положення визначено, що рішення про утворення прийомної сім'ї приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчими органами міських, районних у містах (в разі утворення) рад на підставі заяви сім'ї або окремої особи, які виявили бажання утворити прийомну сім'ю, за поданням відповідного висновку служби у справах дітей районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (в разі утворення) рад про можливість утворення прийомної сім'ї за результатами проходження курсу підготовки і рекомендацією відповідного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Зазначена сім'я або окрема особа, яка не перебуває у шлюбі, обов'язково інформується про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дітей, яких вони бажають взяти на виховання та спільне проживання.
Слід зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.
При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» повторно наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».
Для визначення «суду встановленого законом», зокрема для визначення суду належної юрисдикції, у процесуальному законодавстві України, застосовано підхід віднесення до юрисдикції загальних судів всіх справ, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з ч.1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Враховуючи викладене, помилковим є намагання поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідач у справі є орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень).
З урахуванням вищевикладеного та встановлених на підставі поданих заявником доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що заявниця, яка фактично не згодна з позбавленням її статусу прийомної матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помилково звернувся із заявою про забезпечення позову в порядку адміністративного судочинства, оскільки її права не порушуються у сфері публічних відносин.
Отже, спірні правовідносини, які виникли між заявницею та Виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради, Управлінням служби по справам дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради; Центром соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Амур-Нижньодніпровської ради у м. Дніпро не містять ознак публічності, оскільки рішенням виконавчого комітету від 16.11.2018 №232 зачіпаються права ОСОБА_1 в сфері приватних (сімейних) правовідносин, захист яких, в силу приписів ч. 1 ст. 19 ЦПК України, віднесений до компетенції місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.
Тож, захист сімейних прав заявниці, повинен здійснюватися у порядку визначеному ЦПК України, незважаючи на те, що права порушуються органом місцевого самоврядування, а відтак у забезпеченні позову за даною заявою слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 150-154, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлені особи: Виконком Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, Управління служби по справам дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпро, Центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Амур-Нижньодніпровської районної ради у м.Дніпро про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.
Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у п'ятнадцятиденний строк з дня її складення через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Ухвала не набрала законної сили 27 листопада 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник