Справа № 160/7916/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Справа № 160/7916/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд. у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
23.10.2018 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 22.03.2015 року по 18.02.2016 року, з 17.05.2017 року по 10.07.2017 року, з 11.01.2018 року по 30.04.2018 року, 30.04.2018 року по 01.08.2018 року, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах під час призначення пенсії відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.04.2018 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 22.03.2015 року по 18.02.2016 року, з 17.05.2017 року по 10.07.2017 року, з 11.01.2018 року по 30.04.2018 року, 30.04.2018 року по 01.08.2018 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 11.09.2018 року.
В обґрунтування позовної заяви вказано, що пенсійним органом безпідставно не враховано до пільгового та страхового стажу позивача періоди проходження військової служби в АТО, виходячи з вимог законодавства, а саме один за місяць за три.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/7916/18 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 р. адміністративний позов прийнято до провадження та відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/7916/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
12.11.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області вказує на відсутність законних підстав для зарахування до пільгового стажу в потрійному розмірі час проходження військової служби в особливий період.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (надалі - ЗУ № 1058).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.09.2018 р. звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Листом управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №50/03/22-19 від 01.10.2018 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю пільгового стажу. Періоди проходження військової служби в районах проведення антитерористичних операцій з 22.03.2015 р. по 18.02.2016 р., з 17.05.2017 р. по 10.07.2017 р., з 11.01.2018 р. по 30.04.2018 р., з 30.04.2018 р. по 01.08.2018 р. зараховані до пільгового стажу згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, відповідач не зарахував до страхового стажу - один місяць служби за три в період перебування в АТО, у зв`язку із чим відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно трудової книжки позивач працював на посадах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме:
01.09.1988 р. - 06.01.1992 р. навчання по професії «електрослюсар підземний» у професійно-технічному училищі №41 м. Тернівка;
ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» шахта «Павлоградська:
16.01.1992 р. 20.01.1992 р. підземний електрослюсар з повним робочим днем в шахті;
28.01.1992 р. 28.10.1993 р. строкова військова служба.
ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління ім.Героїв космосу»:
18.08.1994 р. по 14.03.1995 р., 19.06.1995 р. 08.091996 р. підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті;
20.07.1996 р. по 17.09.1996 р. навчання на курсах прохідників;
18.09.1996 р. по 10.12.1996 р. підземним учнем прохідника з повним робочим днем у шахті;
12.12.1996 р. 03.03.1997 р. та з 29.05.2006 р. по 04.09.2006 р. підземний прохідник з повним робочим днем в шахті.
ПАТ «ДТЕК «Павлоград вугілля» ВСП «Шахтоуправління «Тернівське»: шахта «Західно-Донбаська»:
12.07.1999 р. по 09.04.2001 р. підземний прохідник з повним робочим днем в шахті;
10.04.2001 р. 23.06.2001 р. учень гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем в шахті;
26.06.2001 р. по 13.07.2002 р. та з 29.06.2010 р. по теперішній час підземним прохідником з повним робочим днем під землею.
Робота на зазначених посадах віднесена до Списку№1.
За підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком№1, про що свідчить відмітка у трудовій книжці.
Відповідно до військового білету серії НОМЕР_1 , та довідки Павлоградського військкомату № 4/597 від 01.10.2018 р. позивач проходив військову при частковій мобілізації з 19.02.2015 р. по 30.03.2016 р. із збереженням місця роботи та середнього заробітку.
Відповідно до контрактів про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 17.05.2018 р., 17.11.2017 р., 16.04.2018 р. проходив військову службу з 17.05.2017 р. по теперішній час із збереженням місця роботи та середнього заробітку.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.10.2015 р. ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та безпосередньо приймав участь у бойових діях в зоні АТО з 22.03.2015 р. по 18.02.2016 р., з17.05.2017 р. по 10.07.2017 р., з 11.01.2018 р. по 30.04.2018 р., 30.04.2018 р. по 01.08.2018 р., що підтверджується довідками військової частини В 2830 б/н, військової частини НОМЕР_3 від 13.10.2017 р. №2586, від 27.08.2018 р. №7657.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 на військовій службі в АТО з 22.03.2015 року по 18.02.2016 року, з 17.05.2017 року по 10.07.2017 року, з 11.01.2018 року по 30.04.2018 року, 30.04.2018 року по 01.08.2018 року.
Зарахування строку участі в АТО до стажу роботи відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається КМУ. Час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО в особливий період, зараховується до стажу державної служби на пільгових умовах. Зокрема, один місяць стажу зараховується за три, тобто в трикратному розмірі.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Суд, враховуючи критерії правомірності, які визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, вважає, що позиція відповідача про відмову у зарахуванні позивачу до страхового стажу на пільгових умовах один місяць служби за три в період перебування в АТО у спірні періоди є необґрунтованою.
Іншими спірними обставинами оскаржене рішення не обумовлене.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих правомірності відмови у зарахуванні до страхового та пільгового стажу позивача періоди перебування на службі в АТО виходячи з розрахунку один місяць служби за три.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 р. по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка виражена у відмові позивачу зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період для призначення пенсії за віком на пільгових умовах під час призначення пенсії відповідно до заяви про призначення пенсії від 11.09.2018 р. Відтак позовна вимога 1 підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем помилкового вказано дату заяви про призначення пенсії 03.04.2018 р. замість 11.09.2018 р.

Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання органу пенсійного фонду зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 22.03.2015 року по 18.02.2016 року, з 17.05.2017 року по 10.07.2017 року, з 11.01.2018 року по 30.04.2018 року, 30.04.2018 року по 01.08.2018 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 11.09.2018 р., є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Відтак позовні вимоги 2 та 3 підлягають задоволенню.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наведених обставин у сукупності, позовна заява підлягає частковому задоволенню з коригуванням дати звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90 139, 246-247, 249, 255, 287, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 22.03.2015 року по 18.02.2016 року, з 17.05.2017 року по 10.07.2017 року, з 11.01.2018 року по 30.04.2018 року, 30.04.2018 року по 01.08.2018 року, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах під час призначення пенсії відповідно до заяви про призначення пенсії від 11.09.2018 р.;

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 22.03.2015 року по 18.02.2016 року, з 17.05.2017 року по 10.07.2017 року, з 11.01.2018 року по 30.04.2018 року, 30.04.2018 року по 01.08.2018 року;

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 11.09.2018 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 26.11.18

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун