Справа № 826/5817/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2018 року № 826/5817/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі- позивачОСОБА_3) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить суд:

- визнати дій відповідача про відмову у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18 січня 2017року без застосування максимального розміру її виплати згідно з постановою від 08 червня 2017 року Деснянського районного суд суду та постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2017 року, а також утримання із пенсії 18 686 грн. 17 коп. протиправними;

- зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року, починаючи з 18 січня 2017 року без врахування обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою сумою, а в подальшому виплачувати з врахуванням перерахунку, без обмеження максимального розміру грошового утримання, а також припинити незаконне утримання із пенсії 18 686 грн. 17 коп. та повернути утримані кошти починаючи з лютого 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.04.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.08.2018 здійснено заміну відповідача - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві () на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач не виконав покладеного на нього законодавством обов'язку щодо перерахунку пенсії позивачу та не здійснив виплату пенсії у розмірі, визначеному чинним законодавством та встановленому в рішенні суду, незаконно утримано виплачену пенсію.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що перерахунок пенсії проведено з врахуванням норм Закону України «Про прокуратуру» від 06.12.2001 року в якому зазначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, на час звернення з позовом до суду, перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримає пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2017 у справі №754/2667/17 визнано неправомірним рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1743 зп від 23.12.2016 року.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1743 зп від 23.12.2016 року відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розрахунку 60 % від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити заборгованість по виплаті пенсії починаючи з 27 серпня 2016 року без урахуванням обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Київького апеляційного адмінітсратвиного суду від 11.07.2017 постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1743 зп від 23.12.2016 року відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розрахунку 60 % від суми заробітку за відповідною посадою за період з 27 серпня 2016 року по 17 січня 2017 року та виплатити заборгованість по виплаті пенсії починаючи з 27 серпня 2016 року без урахуванням обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року в частині визнання неправомірним рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1743 зп від 23.12.2016 року та зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1743 зп від 23.12.2016 року відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розрахунку 60 % від суми заробітку за відповідною посадою починаючи з 18 січня 2017 року - залишено без змін.

Водночас, листом від 11.12.2017 №10513/13 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1, що у останньої виникла переплата пенсії в розмірі 18686 грн. 17 коп. за період з 18.01.2017р. по 31.12.2017р. в зв'язку з рішенням суду та запропоновано сплатити вказану суму переплати.

ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просила переглянути рішення щодо виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва та Київського апеляційного адміністративного суду щодо застосування обмеження десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між отриманою пенсією та перерахованою, починаючи з 17 січня 2017 року.

На вказане звернення позивача, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що перерахунок пенсії проведено із врахуванням норм Закону України "Про прокуратуру", в якому зазначено, ідо максимальний розмір пенси (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Вважаючи таті дії відповідача неправомірними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Щодо обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом № 911-VIII було внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: частину 5 статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень»; - у статті 54: перше речення частини першої викласти в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", &кuot;Про прокуратуру", &Nuot;Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються";

Разом з тим, у п.п. 1, 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII зазначено, що він набирає чинності з 01.01.2016 р. і що дія його положень щодо визначення максимального розміру пенсій застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016 р.

Законом № 1774-VIII також внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»; у статті 54: частину першу викласти в такій редакції: «Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру", &юuot;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються».

У п.п. 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII передбачено, що він набирає чинності з 01.01.2017 р. та що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що особи, яким пенсії призначені до 01.01.2016 р. на підставі Закону № 2262-ХІІ, мали право на отримання їх без обмеження граничним розміром, що прямо передбачено пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII, тобто законодавчого акту яким безпосередньо такі обмеження у вказаний період були запровадженні до спеціального Закону № 2262-ХІІ.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 положення Закону № 2262-ХІІ (у редакції за змінами, внесеними Законом № 911-VIII) щодо обмеження пенсій військовослужбовців у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. визнано неконституційними.

При цьому, суд враховує, що норми Закону, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення КСУ.

Водночас, суд зазначає, що спеціальні умови, регламентовані пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII визначають конкретне коло осіб, до яких вони застосовуються. Але, позивач до таких осіб не належить.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що пенсія позивача як така, що була йому призначена у 2006 році, обмеженню граничним розміром не підлягала, що обумовлює протиправність дій відповідача щодо її обмеження та наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині вимог.

Крім того, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З аналізу норм права, суд вважає, що ефективним захистом порушених прав позивача є зобов'язання суб'єкта владних повноважень виплачувати ОСОБА_1 призначену їй пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Також, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з лютого 2018 року.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з згідно з постановою від 08 червня 2017 року Деснянського районного суду та постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2017 року, суд зазначає, що питання невиконання судового рішення вирішується шляхом судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а не поданням окремого позову. Предметом даного позову є саме обмеження розміру вже перерахованої пенсії.

Щодо утриманих коштів з пенсії позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 №6-4 (надалі - Порядок №6-4).

Пунктами 3 та 4 Порядку №6-4 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом названих норм цього закону відповідальність пенсіонера наступає виключно у випадках свідомого надання особисто пенсіонером особистої недостовірної інформації або неповідомлення органу, який призначає пенсію, відомих йому обставин, що зумовлюють зменшення призначеної пенсії.

Таким чином, на пенсіонера може бути покладений обов'язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об'єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об'єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних. При цьому, в разі, якщо порушення пенсійного законодавства допустила установа (підприємство, організація), то позивач в свою чергу не повинен нести відповідальність за надання до Управління Пенсійного фонду відомостей за достовірність яких відповідає саме ця установа.

Поряд з цим, сторонами не надано жодного розпорядчого документа про утримання грошових коштів з пенсії позивача, як і відсутнє рішення суду про проведення стягнень з пенсії позивача за зайво виплачені на думку відповідача кошти, лист Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 11.12.2017 №10513/13 не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства, а сам по собі він не створює жодних прав та обов'язків особі, якій його адресовано.

Отже, стягненню з позивача відповідачем коштів пенсії в сумі 18686,17 не підляють, а таке утримання частини пенсії позивача суперечить нормам ст.1215 ЦК України та ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В той же час, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Враховуючи наведене, з огляду на те що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд дійшов висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивачів необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо визначення переплати пенсії позивачу в розмірі 18686,17 грн. за період з 18.01.2017 по 31.12.2017.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру на рівні 10 740 (десять тисяч сімсот сорок) грн. 00 коп.

3. Зобов'язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 призначену їй пенсію без обмеження її максимальним розміром.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо визначення переплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 18686,17 грн. за період з 18.01.2017 по 31.12.2017.

5. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з лютого 2018 року.

6. В іншій частині задоволення позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян