Справа № 500/2579/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження за заявою про заміну сторони у виконавчому

провадженні

Справа № 500/2579/18

28 листопада 2018 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І. розглянувши в порядку письмового провадження подання начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №1290 від 11.11.2016,-

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшло подання Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №53103508 на правонаступника, а саме з товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "РАНЬЕ" на товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс".

Дане подання обґрунтовується тим, що на виконанні в Підволочиському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження АСВП №53103508 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу №1290 від 11.11.2016 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє" за період 05.08.2015 по 07.09.2016 включно у розмірі:

-10371,87 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-4887,85 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями;

-1300 грн. плата за вчинення виконавчого напису що становить загальну суму 16559,72 грн.

12.12.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53103508 з виконання вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу. 02.11.2018 у відділ надійшло клопотання товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє" про звернення державного виконавця до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №53103508 на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" у зв'язку з укладенням договору факторингу.

Тому, у зазначеному вище поданні Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області просить замінити стягувача товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє" на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" у виконавчому провадженні АСВП № 53103508.

При розгляді даного подання суд виходить з наступного.

Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Слід звернути увагу заявнику, що заміна адміністративним судом сторони виконавчого провадження є можливою лише у разі, якщо вказане виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення вказаного суду як суду першої інстанції.

Водночас, заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні при виконанні виконавчого напису нотаріуса, а не судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду як суду першої інстанції.

Слід наголосити, що положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають можливість заміни адміністративним судом сторони виконавчого провадження виключно в рамках інституту виконання судового рішення, що також підтверджується законодавчо-визначеною конструкцією процесуального законодавства, оскільки стаття 379 Кодексу адміністративного судочинства України розміщена у розділі IV Кодексу адміністративного судочинства України "Процесуальні питання, пов'язані із виконанням судових рішень в адміністративних справах".

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд зазначає, що заміна сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого нотаріуса в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України суперечить нормам чинного процесуального законодавства України та не відповідає засадам адміністративного судочинства України.

Положеннями частини першої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Вказана норма розміщена у розділі VI Цивільного процесуального кодексу України "Процесуальні питання, пов'язані із виконанням судових рішень в цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

Отже, статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України в порядку цивільного судочинства регламентовано не лише можливість заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та посадових осіб, зокрема, виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, питання заміни сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України та віднесене до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У пункті 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною третьою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до частини п'ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України та керуючись частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 1290 від 11.11.2016.

Роз'яснити заявнику, що розгляд вказаного подання віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 7, 241, 256, 293, 379 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за поданням Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №1290 від 11.11.2016.

Роз'яснити заявнику, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду із заявою (поданням) з тих самих предмета і підстав, щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 28.11.2018.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.