Справа № 469/1000/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 р.м. ОдесаСправа № 469/1000/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Гапоненко Н.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо не призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного пільгового стажу; зобов'язати Управління призначити пенсію за вислугу років з 05.08.2016 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач у серпні 2016 року набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Звертаючись до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, позивач подав необхідні документи, за якими підтверджується наявність у нього необхідно стажу, у тому числі спеціального, на роботах плавскладу морського флоту за професією, посадою матрос, моторист, днювальний. Однак, Управління всупереч вимогам чинного законодавства відмовило у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, телефонограмою, однак в судове засідання вони не з'явились, поважність своєї неявки суду не повідомили, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

03.11.2016 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області від 13.01.2017 року № 1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

При цьому, доходячи такого висновку, відповідачем не було враховано період роботи позивача матросом на теплоході «Серов» з огляду на відсутність уточнюючої довідки про пільговий характер роботи позивача.

Вказане рішення в судовому порядку позивачем не оскаржено.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» з метою внесення уточнень до отриманої ним довідки від 11.07.2016 року № 191/КС-569 про підтвердження його стажу всього 11 р. 7 міс. 24 дні. з урахуванням роботи на теплоході «Серов».

На заяву позивача, Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» було направлено позивачу скориговано пільгову довідку №6/КС-4 від 19.01.2017 року щодо підтвердження стажу позивача за вислугу років 12 р. 5 міс. 22 дн.

16.05.2017 року позивач повторно звернувся із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Листом від 30.05.2017 року № 15-к відповідачем повідомлено позивача про відмову йому у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю у позивача необхідного стажу за вислугу років, що дає право позивачу на призначення пенсії згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII.

Доходячи висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідач виходив з того, що позивач має спеціальний стаж 12 років 5 місяців 22 дні, що не дає йому право на призначення пенсії згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років за відсутності у позивача необхідного стажу для призначення такої пенсії згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (чинного та в редакції на момент звернення позивача за призначенням пенсії) право на пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За правилами ст. 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (чинного та в редакції на момент звернення позивача за призначенням пенсії) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З матеріалів справи вбачається, що для призначення пенсії позивачем надано копії трудової книжки та довідки Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» від 19.01.2017 року № 6/кс-4 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

При цьому, згідно вказаної довідки позивач працював повний робочий день з 17.09.1979 року по 03.10.1980 року, з 25.01.1984 року по 17.09.2002 року в ДСК «Чорноморське морське пароплавство».

Водночас, у вказаній довідці визначено, що позивач виконував роботу плавскладу морського флоту за професією, посадою матрос, моторист, днювальний, що передбачено ст. 55 «д» Закону України «Про пенсійне забезпечення» в період з 28.09.1979 року по 14.11.1997 року - 12 р. 5 міс. 22 дн., а саме в періоди: з 28.09.1979 року по 05.12.1979 року; з 17.12.1979 року по 03.10.1980 року; з 14.03.1984 року по 22.11.1985 року; з 25.11.1985 року по 04.01.1989 року; з 21.03.1989 року по 02.02.1990 року; з 11.05.1990 року по 24.06.1991 року; з 20.09.1991 року по 28.02.1992 року; з 24.02.1993 року по 06.10.1996 року; з 16.01.1997 року по 14.11.1997 року.

Таким чином, вбачається, що у позивача наявний спеціальний стаж згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» всього 12 р. 5 міс. 22 дн., що не дає йому право на призначення пенсії за вислугу років за вимогами цього Закону.

З огляду на викладене, встановивши, що у позивача відсутній достатній спеціальний стаж для призначення йому пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме 12 років 6 місяців, відповідач цілком правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно вказаного Закону.

Посилання позивача на те, що при вирішенні питання щодо призначення йому пенсії відповідач протиправно включив до спеціального стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років, період його роботи матросом на т/х «Серов» з 16.01.1997 року по 14.11.1997 року, а не з 08.12.1996 року, в той час, як саме з цієї дати позивач був тимчасово переведений в к. «Укртрамп» матросом т/х «Серов», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, по-перше, включаючи до спеціального стажу позивача за вислугу років період роботи останнього на т/х «Серов» з 16.01.1997 року по 14.11.1997 року відповідач керувався даними наданої самим позивачем довідки Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» від 19.01.2017 року № 6/кс-4, яка, в свою чергу, видана вказаним підприємством на підставі особової картки моряка, особових рахунків та наказів за 1979-2002 р.р. Крім того, як встановлено судом, підтверджується даними довідки ДСК «Чорноморське морське пароплавство» від 19.01.2017 року № 6/кс-4 та не заперечується позивачем, в період з 07.10.1996 року по 15.01.1997 року, з 15.11.1997 року по 28.01.1998 року, з 29.01.1998 року по 15.04.2001 року, з 15.04.2001 року по 17.09.2002 року позивач перебув у відпустці без збереження заробітної плати, з 17.09.2002 року - звільнений за угодою сторін, а тому відповідач цілком правомірно включив період роботи позивача на т/х «Серов» в якості стажу, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років, з 16.01.1997 року по 14.11.1997 року, оскільки саме у вказаний період позивач працював на наведеному теплоході, а в інший період перебував у відпустці без збереження заробітної плати та не виконував роботи у плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості.

Що стосується посилань позивача на протиправне не включення до його стажу за вислугу років періоду його роботи при посередництві ТОВ «Українське Морське Агенство» на судні іноземного роботодавця «LS Aizenshtat» з 19 липня 2006 року по 18 березня 2007 року, всього 7 місяців 23 дні, та на судні іноземного роботодавця «Ladi Juliet» з 13 серпня 2007 pоку по 20 липня 2008 року, всього 10 місяців 27 днів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вже зазначалось судом, відповідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (чинного та в редакції на момент звернення позивача за призначенням пенсії) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Водночас, трудова книжка позивача не містить будь-яких даних щодо роботи позивача на вказаних суднах.

В свою чергу, за відсутності записів у трудовій книжці позивачем не надано довідок щодо підтвердження у нього наявного трудового стажу на вказаних підприємствах.

Також, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, з отриманої позивачем заробітної плати на вказаних суднах в наведений період страхові внески не сплачені, позивач у вказаний період не був застрахованою особою, добровільно страхові внески позивачем також не сплачувались.

Водночас, згідно ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, в редакції на момент роботи позивача у вказаний період, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Право на отримання довічної пенсії та одноразової виплати за рахунок коштів Накопичувального фонду мають застраховані особи і члени їхніх сімей та/або спадкоємці на умовах та в порядку, визначених цим Законом.

Особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, але добровільно сплачували страхові внески в порядку та розмірах, встановлених цим Законом, до солідарної системи та/або накопичувальної системи пенсійного страхування, мають право на умовах, визначених цим Законом, на отримання пенсії і соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду та/або отримання довічної пенсії чи одноразової виплати за рахунок коштів Накопичувального фонду.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність не включення періоду роботи позивача при посередництві ТОВ «Українське Морське Агенство» на судні іноземного роботодавця «LS Aizenshtat» з 19 липня 2006 року по 18 березня 2007 року та на судні іноземного роботодавця «Ladi Juliet» з 13 серпня 2007 pоку по 20 липня 2008 року в якості стажу, що дає позивачу право на пенсію за вислугу років.

На підставі наведеного, враховуючи, що наявність у позивача стажу, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірно висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наведеними висновками суду.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 26.11.2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль