Справа № 822/1934/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1934/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

27 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року (суддя Тарновецький І.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправними дій відповідача, що викладені в листі від 14.12.2017 р. №В-31061/0-16304/6-17 та зобов'язання повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства під будівлями і дворами, за межами населеного пункту Війтовецької селищної ради.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив що підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладені у листі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.12.2017 р. №В-31061/0-16304/6-17, не входять до вичерпного переліку підстав, встановлених Земельним кодексом України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладену у листі № В-31061/0-16304/6-17 від 14.12.2017, про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства під будівлями і дворами, за межами населеного пункту Війтовецької селищної ради. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та додані до неї документи і прийняти одне з рішень, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства під будівлями і дворами, за межами населеного пункту Війтовецької селищної ради.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Зокрема, апелянт зазначає, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність для ведення особистого селянського господарства, складається виключно із несільськогосподарських угідь (господарські будівлі і двори). Виробництво та переробка сільськогосподарської продукції на даному виді угідь чинним законодавством не передбачена. За таких обставин унеможливлюється ведення господарської діяльності, визначеної статтею 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 року № 742-IV. Вважає, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області при наданні відповіді позивачу діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.11.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства під будівлями і дворами за межами населеного пункту Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. До заяви позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, документи на господарські будівлі і двори, додатковий договір про припинення оренди.

Листом від 14.12.2017 року №В-31061/0-16304/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Відмову мотивувало тим, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність для ведення особистого селянського господарства, складається виключно із несільськогосподарських угідь (господарські будівлі і двори). Виробництво та переробка сільськогосподарської продукції на даному виді угідь чинним законодавством не передбачена. За таких обставин унеможливлюється ведення господарської діяльності, визначеної статтею 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 № 742-IV. Таким чином, місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність не відповідає вимогам закону та техніко - економічному обґрунтуванню використання та охорони земель (пункт 7 статті 118 Земельного кодексу України). При цьому, позивачу було рекомендовано повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із клопотанням про отримання спірної земельної ділянки в оренду, вказавши її цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вважаючи вищезазначений лист ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області як відмову в задоволенні його заяви, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено правомірність рішення, викладеного в листі від 14.12.2017 року № В-31061/0-16304/6-17 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Дослідивши відповідь відповідача, надану на заяву ОСОБА_2 від 24.11.2017 року, суд встановив, що відмова не містить жодної з підстав, які передбачені Земельним кодексом України для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Мотиви викладені у даній відмові необґрунтовані доказами, та не містять повноти причин відмови, а також правових підстав такої відмови.

Крім того, на думку суду першої інстанції, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, тому такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника. Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Згідно з п."б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі у власність саме для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим встановлено, земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність має інше цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до класифікації видів цільового призначення земель, затвердженоїнаказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, визначено, що землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема, на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) та на землі для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03).

Статтею 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема: несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, земельна ділянка, яка вказана позивачем у заяві про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :04:031:0002, яка згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.01.2017 № 22-286-СГ має цільове призначення "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва"

Також встановлено, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 29.08.2017 № 22-17669-СГ земельна ділянка (кадастровий номер :04:031:0002) віднесена до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача, викладена в листі від 14.12.2017 року № В-31061/0-16304/6-17, не містить жодної з підстав, які передбачені Земельним кодексом України для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, даючи правову оцінку оспорюваним діям відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка оформлена листом від 14.12.2017 року № В-31061/0-16304/6-17, апеляційний суд враховує наступне.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено два варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: 1) надати дозвіл; 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області визначений Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 (далі - Положення № 333).

Так, відповідно до пункту 8 Положення № 333 Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Згідно з пунктом 10 Положенням № 333 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Отже, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, тому такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, також враховує аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.05.2018 року у справі № 820/4436/17 (К/9901/47011/18).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність відмови в задоволенні заяви позивача, викладеної у листі від 14.12.2017 року № В-31061/0-16304/6-17 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, оскільки судом встановлено, що під час прийняття оскаржуваної відмови Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не дотримано вимог чинного законодавства, вимога позивача про зобов"язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою подальшої передачі безоплатно у власність є обгрунтованою.

Таким чином, підсумовуючи викладене, колегія суддів, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки останній всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.