Справа № 0440/6687/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 рокуСправа № 0440/6687/18
Дніпропетровській окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі до Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» про накладення арешту на кошти, інші цінності платника податків на рахунках у банках та кошти за рахунок готівки, -
2. Ухвалою суду від 10.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 0440/6687/18, призначено справу до судового розгляду на 02.10.2018.
3. 02.10.2018 судове засідання відкладено до 09.11.2018, у звязку з неявкою сторін.
4. 17.10.2018 від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
5. 09.11.2018 сторони у судове засідання не прибули, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
6. Судова кореспонденція: ухвала про відкриття із повісткою про виклик на 02.10.2018, повістка на 09.11.2018 були направлена на адреси Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство»: яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адреси за місцезнаходженням майна платника податків. Направлена кореспонденція повернута поштою за закінченням терміну зберігання, із додатковими відмітками «не працює організація», «адресат не знайдений».
7. Згідно з частиною 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
8. Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
9. Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
10. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підприємство має податковий борг у розмірі 405 925,52 грн, на наявне майно накладено арешт, балансова вартість майна, яке описано в податкову заставу, складає 44 403,80 грн.
11. Оскільки інше майно у платника податків відсутнє, позивач, із посиланням на підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України просив позов задовольнити повністю.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
12. Приватне акціонерне товариство «Скадовське хлібоприймальне підприємство» заяв по суті спору не надало.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ОСОБА_1 СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
13. Приватне акціонерне товариство «Скадовське хлібоприймальне підприємство» зареєстровано 15.05.1998 Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, знаходилось на обліку у Херсонської ОДПІ Головного Управління ДФС у Херсонській області (Скадовське відділення).
14. Місцезнаходженнм Товариства на дату подання позову є Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Курильська, будинок 16-А.
15. Згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань платник податків з 02.10.2018 знаходиться в стані припинення.
16. Станом на 02.05.2018 у контролюючого органу обліковується податковий борг відповідача по орендній платі за землю з юридичних осіб у розмірі 405 925,52 грн., який виник внаслідок:
1) несплати грошових зобовязань самостійно задекларованих платником податків згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2016 року від 17.02.2016 № НОМЕР_1:
- по строку сплати 30.06.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.07.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.08.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.09.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.10.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.11.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.12.2016 на суму 47 600,95 грн.;
- по строку сплати 30.01.2017 на суму 47 600,90 грн.;
2) податкових повідомлень-рішень від 18.04.2017 № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 на загальну суму 28 315,12 грн., які винесені на підставі акта перевірки від 07.03.2017 № 000047/21-19/21301823.
17. У звязку з частковим погашенням боргу у сумі 3 197,15 грн. залишок несплачених грошових зобовязань становить 405 925,52 грн.
18. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 у справі № 804/263/17 стягнуто з рахунків платника податків податковий борг у розмірі 23 4807,60 грн., який нарахований на підставі декларації з плати за землю за 2016 рік від 07.02.2016 року за період з травня по вересень 2016 року.
19. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 у справі № 804/5726/17 з відповідача стягнуто податковий борг в загальному розмірі 171 117,92 грн., який складається з грошових зобовязань з орендної плати за земельні ділянки за жовтень-грудень 2016 року (по 47 600,95 грн. щомісячно) та податкових повідомлень-рішень від 18.04.2017 № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 на загальну суму 28 315,12 грн., які винесені на підставі акту перевірки від 07.03.2017 № 000047/21-19/21301823.
20. Постановою у справі № 804/5726/17 встановлено:
- Головою комісії з реорганізації, в.о. начальника Скадовської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення, копія якого міститься в матеріалах справи про опис майна у податкову заставу;
- 06.03.2017 року співробітниками Головного управління ДФС у Херсонській області проведена камеральна перевірка Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» з питань своєчасності сплати податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік, визначених податковою декларацією з плати за землю за 2016 рік № НОМЕР_1, на підставі якої складено акт № 000047/21-19-12/21301823 від 07.03.2017. Акт було направлено на адресу відповідача засобом поштового звязку. Проте на адресу податкового органу повернувся конверт із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», копія якого наявна в матеріалах справи;
- на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.04.2017 № НОМЕР_3 на суму 18 560,57 грн. (штрафна санкція); № НОМЕР_2 на суму 9 754,54 грн. Податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу засобом поштового звязку. Проте на адресу податкового органу повернувся конверт із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»;
- Приватне акціонерне товариство «Скадовське хлібоприймальне підприємство» має податковий борг за узгодженими податковими зобовязаннями по орендній платі за землю з юридичних осіб у сумі 171 117,92 грн., що підтверджується витягом інтегрованих карток платника податків по орендній платі з юридичних осіб за 2016-2017 роки;
- на підставі статті 59 ПК України сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 02.07.2016 року № 352-25 на суму 44 403,80 грн., яка була направлена на адресу відповідача. На адресу податкового органу повернувся конверт, копія якого міститься в матеріалах справи із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
21. Листом від 24.06.2016 № 31/21/8-1275 Регіональним сервісним центром в Херсонській області Міністерства внутрішніх справ України було повідомлено голову комісії з реорганізації в.о. начальника Скадовської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області ОСОБА_2, що автомобілі, які були у підприємства ПРАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» перереєстровані.
22. 02.07.2016 платнику податків направлена податкова вимога № 352-25 про обовязок сплатити суму податкового боргу в розмірі 44 403,80 грн.
- автомобіль Урал 5557, (1990), Жовтий, номер двигуна НОМЕР_4, номер шасі L0024480, згідно витягу Регіонального СЦ МВС № 31/21/8-1275 від 24.06.2016 вартістю 44 403,80 грн.
29. 05.02.2014 між ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та ПрАТ «Скадовське ХПП» (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 345, додатковий договір № 1 до договору іпотеки від 05.02.2014 зареєстрований в реєстрі за № 363. На забезпечення виконання зобов'язання за основним договором ПрАТ «Скадовське ХПП» поручилось за зобов'язання боржника (ТОВ «ДЕМІС-АГРО») наступним майном, яке належить ПрАТ «Скадовське ХПП» на праві власності: цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2, земельної ділянки площею 21 222 кв.м. за адресою: м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
30. Відповідно до статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема:
- 19-1.1.21. організовують роботу та здійснюють контроль за застосуванням арешту у майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку;
- 19-1.1.45. звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.
31. Права контролюючих органів визначені пунктом 20.1 статті 20 ПК України. Контролюючі органи, зокрема, мають право:
- 20.1.5. отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України "Про банки і банківську діяльність" та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від субєктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;
- 20.1.32. звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобовязань платника податків, погашення податкового боргу), та зобовязання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом;
- 20.1.33. звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
32. Підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК України, в редакції до 01.01.2014, також було визначено право контролюючих органів звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
33. З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених ПК України, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (стаття 88 ПК України).
34. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені ПК України, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
35. З урахуванням положень пункту 89.2 статті 89 ПК України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
36. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
37. Згідно пункту 87.3 статті 87 ПК України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків:
- майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави;
- майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління;
- майнові права інших осіб, надані платнику податків у користування або володіння, а також немайнові права, у тому числі права інтелектуальної (промислової) власності, передані в користування такому платнику податків без права їх відчуження;
- кошти кредитів або позик, наданих платнику податків кредитно-фінансовою установою, що обліковуються на позичкових рахунках, відкритих такому платнику податків, суми акредитивів, що виставлені на ім'я платника податків, але не відкриті, суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості, отримані від замовників морських та річкових суден та інших плавучих засобів.
- майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України;
- майно, вільний обіг якого заборонено згідно із законодавством України;
- майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу";
- кошти інших осіб, надані платнику податків у вклад (депозит) або довірче управління, а також власні кошти юридичної особи, що використовуються для виплат заборгованості з основної заробітної плати за фактично відпрацьований час фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з такою юридичною особою.
38. У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі. Платник податків зобов'язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису (пункт 89.5 статті 89 ПК України).
39. Відповідно до статті 90 ПК України пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.
40. Порядок та умови застосування адміністративного арешту майна платника податків врегульовані статтею 94 ПК України.
41. Згідно вказаної норми адміністративний арешт майна платника податків (далі у статті йменується арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
42. Відповідно до пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:
- 94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- 94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- 94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- 94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- 94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- 94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- 94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу;
- 94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
43. Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті (пункт 94.3 статті 94 ПК України).
44. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків (пункт 94.4 статті 94 ПК України).
45. Арешт майна може бути повним або умовним (пункт 94.5 статті 94 ПК України).
46. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном.
47. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.
48. Згідно пункту 94.6 статті 94 керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:
- платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;
- іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
49. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (абзац четвертий пункту 94.6 статті 94 ПК України).
50. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.
51. Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (пункт 94.10 статті 94 ПК України).
52. Функції виконавця рішення про арешт майна платника податків покладаються на податкового керуючого або іншого працівника контролюючого органу, призначеного його керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.
53. «Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 (далі Порядок № 632), розроблено відповідно до статті 94 глави 9 розділу II ПК України, що визначає загальну процедуру застосування адміністративного арешту майна платника податків.
54. Розділом VII Порядку № 632 визначені особливості застосування арешту коштів на рахунку платника податків:
1) арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду.
2) звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду. Для звільнення коштів з-під арешту контролюючий орган звертається до суду протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення такого арешту.
3) для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
55. Статтею 95 ПК України визначена процедура продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
56. Згідно пункту 95.1 вказаної норми контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
57. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
58. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац перший пункту 95.3 статті 95 ПК України).
59. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (абзац другий пункту 95.3 статті 95 ПК України).
60. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац третій пункту 95.3 статті 95 ПК України).
61. Згідно пункту 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
62. Вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків (пункт 95.5 статті 95 ПК України).
63. Стягнення готівкових коштів здійснюється відповідно до «Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1244 (далі Порядок №. 1244).
64. Згідно пункту 2 Порядку № 1244 вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками контролюючого органу з урахуванням вимог пунктів 95.2-95.5 статті 95 ПК України.
65. У випадках, передбачених пунктами 95.2-95.4 статті 95 ПК України, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про погашення усієї суми податкового боргу видається за формою згідно з додатком 1 на підставі рішення суду про стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків.
66. У випадку, передбаченому пунктом 95.5 статті 95 ПК України, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків, здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду.
67. Згідно підпункту 14.1.93 пункту 14.1 статті 14 ПК України кошти це гривня або іноземна валюта.
68. Статтею 3 «Кошти в Україні» Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.
69. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства (частина пята статті 139 ГК України).
70. Підпунктом 4 пункту 4 «Інструкція з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей банків в Україні», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 31.03.2017 № 29 визначено, що валютні цінності (кошти) - це матеріальні об'єкти, визначені законодавством України про валютне регулювання як засоби валютно-фінансових відносин. До валютних цінностей належать:
- банківські метали - золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів, у злитках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, виготовлені з дорогоцінних металів;
- валюта України - грошові знаки у вигляді банкнот і монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу;
- іноземна валюта - іноземні грошові знаки у формі банкнот, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу. Іноземною валютою є також монети номіналами 1 і 2 євро, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території країн - членів Європейського валютного союзу;
- золото й інші дорогоцінні метали у вигляді злитків, пластин, дорогоцінне каміння, інші коштовності;
- платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, бони, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, ощадні книжки, інші банківські та фінансові документи тощо), які є засобами валютно-фінансових відносин, виражені у валюті України, іноземній валюті або банківських металах.
71. Згідно пункту 1.17 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 банк здійснює зупинення видаткових операцій за рахунком клієнта в разі накладення на кошти арешту відповідно до законодавства України. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без установлення такої суми. Банк здійснює зупинення видаткових операцій за рахунками клієнтів на підставі рішення суду, яке винесене за зверненням контролюючого органу і надійшло до банку безпосередньо від суду або контролюючого органу після отримання рішення суду. Банк здійснює поновлення видаткових операцій за рахунком клієнта на підставі рішення податкового керуючого або суду.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
(щодо позовних вимог про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків у банках, що його обслуговують, в рахунок погашення податкового боргу)
72. Позовні вимоги заявлені в порядку підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.6 статті 94 ПК України.
73. Згідно підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
74. Предметом звернення до суду є накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку.
75. Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банку, так і підстави для реалізації такого повноваження.
76. Вказаними підставами є:
- відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг;
- недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу;
- наявне майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі;
- наявність у платника податків коштів та інших цінностей, що знаходяться в банку.
77. Обставини, які мають бути встановлену судом, при реалізації повноважень контролюючого органу в порядку підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, є наступні:
- наявність податкового боргу, підтверджена належними доказами та відомостями інтегрованої картки платника податків;
- додержання контролюючим органом строку давності, визначеного статтею 102 ПК України;
- виникнення права податкової застави згідно статті 88 ПК України;
- направлення платнику податків податкової вимоги згідно статті 59 ПК України;
- реалізацію процедури податкової застави:
- - визначення податкового керуючого або іншої уповноваженої особи;
- - прийняття рішення про опис майна у податкову заставу;
- - направлення платнику податків вимоги про надання відомостей про майно, яке може бути описано у податкову заставу;
- - складення акту опису майна, що передається у податкову заставу, та реєстрація публічного обтяження майна, у разі наявності майна;
- звернення до суду для реалізації процедури стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків за рішенням суду згідно абзацу першого пункту 95.3 статті 95 ПК України;
- виконання контролюючим органом рішення суду про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків згідно абзацу першого пункту 95.3 статті 95 ПК України) та його результат;
- визначення джерел погашення податкового боргу згідно статті 87 ПК України;
- відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг;
- недостатність наявного майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу;
- встановлення наявності коштів та інших цінностей, що знаходяться в банку, згідно підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України;
- наявність підстав застосування особливостей стягнення податкового боргу відповідно до статей 96-98 ПК України.
78. Враховуючи спрямованість процедури, визначеної підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, на погашення податкового боргу, застосування арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, може здійснюватись виключно в розмірі наявного податкового боргу платника податків. В протилежному випадку такий арешт буде непропорційним та понадмірним втручанням в право на мирне володіння майном особи.
79. Визначених процедур у повному обсязі контролюючим органом не додержано.
80. Податковий орган, реалізуючи процедуру стягнення коштів платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, визначаючи зміст позовних вимог та отримуючи позитивні судові рішення у справах № 804/263/17 та № 804/5726/17, не підтвердив самостійне виконання таких судових рішень.
81. Зокрема, відсутні докази звернення до банківських установ із платіжними вимогами про стягнення грошових коштів на підставі судових рішень.
82. Згідно підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України застосовується процедура накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку.
83. Позивачем не визначено у якому банку яка сума коштів (у якій валюті та якій формі) та які цінності знаходяться, та властивість таких коштів та цінностей як допустимих джерел погашення податкового боргу (відсутність ознак, визначених пунктом 87.3 статті 87 ПК України).
84. З метою встановлення вказаних обставин повноваження контролюючого органу, визначені підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не реалізовані.
85. Позивач обмежився переліком 13 відкритих рахунків у 5 банківських установах у доларах США та українській гривні, що зазначив у мотивувальній частині позову.
86. Таким чином, контролюючим органом не визначено: суму, валюту, форму коштів, номери та види рахунків, вид цінностей та відомості у яких банках вони знаходяться.
87. Згідно частини сьомої статті 246 КАС України висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).
88. Судове рішення не може бути винесено про накладення арешту на кошти та інші цінності в банку, за умови їх наявності у певному банку.
89. Накладення арешту на «інші цінності» у банку, без визначення їх індивідуальних ознак та без підтвердження можливості віднесення їх до джерел погашення податкового боргу, є неприпустимим.
(щодо розмежування процедур, визначених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та абзацом четвертим пункту 94.6 статті 94 ПК України)
90. Контролюючий орган, зазначаючи у мотивувальній частині позову про звернення до суду із посиланням на пункт 94.6 ПК України, не надав доказів прийняття ним рішення про застосування арешту майна платника податків, що передбачено вказаною нормою.
91. Суд вважає за необхідне зазначити, що процедура накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банках, що застосовується на підставі підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є самостійною процедурою, направленою на забезпечення погашення податкового боргу платника податків, та не є різновидом адміністративного арешту коштів, передбаченого абзацом четвертим пункту 94.6 статті 94 вказаного Кодексу, оскільки не співпадають умови (підстави) застосування кожного з видів арештів та їх предмет.
92. У першому випадку йдеться про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку: з метою забезпечення погашення податкового боргу та в межах суми податкового боргу. При цьому відсутня обовязкова вимога щодо наявності коштів виключно на рахунку у банку.
93. У другому випадку, визначено різновид адміністративного арешту майна: арешт коштів на рахунку платника податків - у виключному переліку випадків, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, у формі повного або умовного арешту.
94. Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.6 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини.
95. Пункт 94.2 статті 94 ПК України визначає загальні підстави для застосування адміністративного арешту як майна, так і коштів платника податків.
96. Підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, не віднесених до процедури адміністративного арешту майна, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться в банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
97. Арешт коштів та інших цінностей з підстав, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не може застосовуватися до майна платника податків, відмінного від коштів та цінностей, що знаходяться в банках, згідно диспозиції наведеної правової норми.
98. При цьому, предмет накладення судом арешту на кошти та цінності підлягає окремому дослідженню, оскільки суду належить встановити які кошти та цінності знаходяться в банках та підлягатимуть арешту.
99. Підстави для прийняття рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків, згідно виключного переліку, наведеного у пункті 94.2 статті 94 ПК України, у заявленому спорі відсутні.
100. Жодна з підстав пункту 94.2 статті 94 ПК України не передбачає простого факту наявності податкового боргу для застосування адміністративного арешту майна, крім того, жодна із визначених підстав не передбачає відсутність у платника податків майна та/або випадку коли його балансова вартість менша суми податкового боргу та/або коли таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
101. Таким чином, наявність податкового боргу, у разі якщо у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу не є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про застосування арешту майна платника податків згідно пункту 94.6 статті 94 ПК України, обґрунтованість якого в подальшому має бути перевірена судом в порядку пункту 94.10 статті 94 ПК України.
102. Прийняття такого рішення у розглянутому випадку буде прямим порушенням контролюючим органом статті 19 Конституції України, а підтвердження судом обґрунтованості рішення керівника контролюючого органу щодо накладення арешту на майно у випадках, не передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, виключається.
103. До такого висновку суд доходить з огляду на законодавчу заборону застосування аналогії закону та аналогії права для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади (речення друге частини шостої статті 7 КАС України).
104. Суд не виключає можливість неоднозначного тлумачення розглянутих норм права, яка обумовлена недостатньою нормативною урегульованістю процедури, встановленої підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, що є підставою застосування матеріальної норми права на користь платника податків.
105. Негативні правові наслідки недостатнього врегулювання правовідносин держави та платника податків не можуть покладатись на останнього.
(щодо позовних вимог про накладення арешту на кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу)
106. Процедури, визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та статті 94 ПК України не передбачають права звернення контролюючого органу до суду із позовом про накладення арешту на кошти за рахунок готівки платника податків.
107. Щодо готівкових коштів встановлена процедура їх стягнення згідно Порядку № 1244 - шляхом вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, яка включає звернення до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника платків, що перебуває у податковій заставі та прийняття контролюючим органом відповідного рішення.
108. Особливістю цієї справи є те, що позивачем є контролюючий орган, який не має на обліку платника податків за місцем його основної реєстрації як юридичної особи з 30.01.2017 платник податків знаходиться на обліку у Криворізькій північній ОДПІ (Тернівський район), що обмежує заявника у проведенні вищевказаних процедур.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
109. Згідно принципу диспозитивності, встановленого частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
110. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
111. Процесуальний закон не передбачає для суду можливості виходу за межі позову у спорах за зверненням суб'єктів владних повноважень, передбачаючи, що останні мають звертатись до суду виключно у випадках і спосіб, встановлений законом.
112. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
113. Частиною пятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
115. З системного аналізу матеріалів справи, враховуючи завдання адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.
116. Згідно статті 139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача суб'єкта владних повноважень.
117. Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
119. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
120. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
121. Повне рішення складено 09.11.2018.
Суддя ОСОБА_5