Справа № 743/1709/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1709/18
Провадження № 2-а/743/121/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,
учасники справи: - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова

частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

ЗАБОЛОЦЬКИЙ М.В.,

- особа без громадянства ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом
ІНФОРМАЦІЯ_3

до особи без громадянства ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

26 листопада 2018 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до особи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а саме до 28.06.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішеннями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2018 року та від 18.06.2018 р. було затримано особу без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання та останнього було примусово видворено за межі території України відповідно. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується, а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення за межі України, так як особа останнього не ідентифікована, не дивлячись на те, що вони вживають активних заходів щодо його ідентифікації.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його на 27 листопада 2018 р..

В судовому засіданні:

- представник Чопського прикордонного загону ЗАБОЛОЦЬКИЙ М.В. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому;

- особа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проти задоволення позову та про продовження йому строку затримання не заперечував. Вказав на неправомірні дії працівників прикордонної служби в ПТПІ до нього. Вказав, що вживає самостійні заходи щодо його ідентифікації. Вказав, що він бажає бути видвореним до Російської Федерації. Вказав, що його в 2017 р. вже видворяли з території України. Вказав, що на територію України потрапив нелегально. Вказав, що отримував паспорт громадянина СРСР, а паспорт громадянина Російської Федерації не отримував.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- 27 травня 2018 р. особа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, в районі прикордонного знаку №273-274, на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 31 травня 2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП;

- 28 травня 2018 р., в ППр. «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, особа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі;

- рішеннями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2018 року та від 18.06.2018 р. було затримано особу без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання та останнього було примусово видворено за межі території України відповідно;

- 29 серпня 2018 р. особу без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;
- Чопським прикордонним загоном робився запит від 19.09.2018 року за № 81/1412 щодо видачі свідоцтва на повернення в Російську Федерацію до Генерального Консула Російської Федерації в м. Львів, який останні направили за належністю до консульського відділу Посольства Російської Федерації в м. Київ (лист від 05.10.2018 № 539);

- Чопським прикордонним загоном робились запити від 26.10.2018 р. за № 81/1717 до Надзвичайного і Повноважного Посла Російської Федерації в Україні та від 26.10.2018 р. за № 81/1716 через Департамент консульської служби МЗС України щодо ідентифікації особи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- відповіді на вказані запити, на адресу Чопського прикордонного загону, не надходили.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв`язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").
Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).
Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Оцінка суду.

В контексті вказаних нормативних актів та в світлі практики ЄСПЛ, при неодержанні позивачем відповідей на запити з посольства Російської Федерації на Україні щодо ідентифікаціїособи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, як неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, що є підставою для продовження строку затримання.

Враховуючи наведене в сукупності, з огляду на співпрацю особи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його ідентифікації, суд приходить до висновку, що строк затримання особи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід продовжити до 27 травня 2019 року включно, що еквівалентно 6 місяцям, з часу винесення даного рішення, задовольнивши позов частково.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 290 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

Продовжити строк затримання особи без громадянства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 27 травня 2019 року включно.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та
підписано 27 листопада 2018 року.