Справа № 1240/2026/18
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2026/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.,

позивача - ОСОБА_1

та

представників відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 10.08.2018 № 40/18)

ОСОБА_3 (довіреність від 10.08.2018 № 42/18)

розглянувши в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції

в судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1

до Національного агентства з питань запобігання корупції

про визнання протиправним та скасування рішення від 15 червня 2018 року № 1209 про результати здійснення повної перевірки декларації,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі відповідач, Національне агентство), в якому позивач з урахуванням уточненого позову від 24 липня 2018 року просить визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 15 червня 2018 року № 1209 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області» (т. 1 арк. спр. 54-62).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 липня 2018 року нею отримано рішення відповідача від 15 червня 2018 року № 1209 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області». За результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 (унікальний ідентифікатор документа 44b4e822-6759-4da6-865f-698ad087dda3), Національним агентством з питань запобігання корупції серед іншого вирішено, що:

- субєкт декларування при складанні та поданні декларації не дотримав вимоги пунктів 2, 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». У декларації субєкт декларування зазначив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що містить ознаки правопорушення, передбаченого статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- не дотримано вимог частини пятої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» в частині оцінки задекларованого нерухомого майна, що належить субєкту декларуванню на праві оренди;

- за результатами перевірки на наявність конфлікту інтересів порушень не встановлено;

- ознак незаконного збагачення не встановлено.

З рішенням відповідача від 15 червня 2018 року № 1209 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області» позивач не згодна, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому що вказане рішення винесено в результаті неповного встановлення відповідачем обставин справи, з грубим порушенням норм антикорупційного законодавства, які регулюють умови та порядок проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 року за № 201/20069, повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів.

Повну перевірку позивача розпочато відповідачем 24 листопада 2017 року, про що свідчить рішення від 24 листопада 2017 року № 1276 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області», а відповідно кінцевим днем прийняття рішення про результати здійснення повної перевірки декларації є 23 січня 2018 року. Інформацію про продовження строку проведення повної перевірки декларації позивач від відповідача не отримувала. Отже, відповідачем порушено строки проведення повної перевірки, оскільки рішення за результатами повної перевірки прийнято лише 15 червня 2018 року, тобто на 203 день з дня прийняття рішення про проведення перевірки. Таким чином, резюмує позивач, відповідачем порушено строки проведення повної перевірки, що свідчить, що рішення, прийняте за результатами її проведення, є неправомірним.

Позивач в позові вказала, що абзацом другим частини першої статті 50 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» встановлено, що обовязковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, субєктів декларування, які займають посади, повязані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством. Приміткою до статті 50 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» визначено перелік осіб, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. За твердженням позивача особа, яка обіймає посаду начальника відділу внутрішнього аудиту державного органу, юрисдикція якого поширюється на територію однієї області, не відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а, отже, відносно позивача взагалі не мала проводитися перевірка.

Також позивач не згодна з висновками, викладеними в пункті 2.1 оскарженого рішення стосовно не відображення нею відомостей про дохід, отриманий членом сімї (чоловіком) від відчуження рухомого майна (транспортний засіб BMW 5231 2487 1995 року випуску) в сумі 212512,00 грн, оскільки вони зроблені без врахування наданих нею пояснень, належного вивчення інформації, достовірного і повного зясування всіх обставин. Зокрема, позивач зазначила, що відчуження автомобілю відбулось 02 червня 2014 року в момент оформлення генеральної довіреності і кошти від продажу автомобілю фактично отримано у 2014 році, а у 2015 році відбулось лише переоформлення транспортного засобу. Проте відповідачем не вжито заходів щодо проведення опитування осіб, між якими безпосередньо здійснено правочин, не проведено повного зясування всіх обставин і перевірки інформації, не зясовано, коли саме член сімї (чоловік) отримав кошти від відчуження рухомого майна і в якій сумі.

Загальна сума отриманого доходу члена сімї (чоловіка) в декларації помилково вказана як дохід від підприємницької діяльності, до якого зарахована отримана допомога на лікування. Оскільки вказаний в податковій декларації за 2015 рік обсяг доходу чоловіка вказаний помилково, останнім з метою виправлення помилки подано уточнюючу декларацію за 2015 рік.

Щодо незазначення у декларації вартості орендованої земельної ділянки на дату набуття, позивач в позові вказала, що під час проведення у 2014 році в м. Сєвєродонецьку бойових дій документи було втрачено. В наявності у позивача є тільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому відсутня інформація про вартість земельної ділянки на дату набуття.

З посиланням на норми статті 19 Конституції України, статті 50 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», пунктів 6, 14 розділу ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 року за № 201/20069, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Національне агентство з питань запобігання корупції позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 22 серпня 2018 року за вхідним реєстраційним № 20033/2018 подало відзив на адміністративний позов від 17 серпня 2018 року № 41-01/35961/18, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (т. 1 арк. спр. 89-97).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 року за № 201/30069 (далі Порядок № 56), повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Граничний термін для опрацювання отриманої в рамках здійснення повної перевірки матеріалів та складання і прийняття рішення Порядком № 56 не встановлено.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 956/29088, визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи. Зокрема, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для щорічних декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07 грудня 2015 року № 206-ОС позивача призначено на посаду начальника відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яка належить до посад державної служби категорії «Б». З вимогами, встановленими Законом України «Про запобігання корупції» та методичними рекомендаціями щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати та зобовязання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, позивач ознайомлена під особистий підпис 19 серпня 2015 року та 22 березня 2016 року відповідно.

Повна перевірка декларації позивача проведена відповідачем на підставі абзацу пятого частини першої статті 50 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту 4 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 56 та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 24 листопада 2017 року № 1276 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, на підставі інформації, отриманої від прокуратури Луганської області». За результатами перевірки відповідачем прийнято оскаржуване рішення. Так, в ході перевірки декларації відповідач дійшов висновку, що позивачем не дотримані вимоги пунктів 2, 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Позивачем у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації не відображені відомості про дохід, отриманий членом сімї (чоловіком) від відчуження рухомого майна (транспортний засіб BMW 523І 2487 1995 року випуску) в сумі 212512,00 грн у звязку з тим, що вказаний транспортний засіб придбаний чоловіком до шлюбу з позивачем та згода на відчуження цього майна від неї не вимагалась.

Відповідно до частини другої статті 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно з абзацом шістнадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» та розділом 2.2 Форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженої рішенням Національного агентства України з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року № 960/29090, членами сімї субєкта декларування є, зокрема, особа, яка перебуває у шлюбі із субєктом декларування (чоловік/дружина), незалежно від їх спільного проживання.

Відповідно пункту 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

З огляду на викладене відповідачем не враховані пояснення позивача за цим пунктом.

Також відповідач не погоджується з твердженнями позивача, що допущені помилки у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця члена сімї (чоловіка) виявлені самим членом сімї (чоловіком) та 06 липня 2018 року усунуті шляхом подання уточнюючої декларації за 2015 рік, відповідно відомості, вказані позивачем у декларації за 2015 рік щодо доходів члена сімї (чоловіка), є достовірними з огляду на таке.

У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації позивач не зазначила відомості про дохід члена сімї субєкта декларування (чоловіка) від відчуження рухомого майна (транспортного засобу) в сумі 212512,00 грн, допомоги на лікування та медичне обслуговування в сумі 745,22 грн, а також відобразила недостовірні відомості про дохід від зайняття підприємницькою діяльністю на суму 20187,00 грн, чим не дотримала вимоги пункту 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Стосовно не відображення відомостей про вартість на дату набуття земельної ділянки загальною площею 31,00 кв. м (м. Сєвєродонецьк, Луганська область) на праві оренди відповідач зазначив, що відповідно до інформації з Державного земельного кадастру нормативно грошова оцінка зазначеної земельної ділянки на дату набуття права оренди становить 6778,77 грн. Позивачем дана інформація не зазначена.

Питання встановлення факту зазначення у декларації недостовірних відомостей визначаються Порядком № 56.

Відповідач зауважує, що позивач погодилась з висновками оскаржуваного рішення, оскільки 02 серпня 2018 року подала виправлену декларацію за 2015 рік, зазначивши у ній інформацію відповідно до вимог рішення, окрім відомостей щодо доходу, отриманого членом сімї (чоловіком) від відчуження рухомого майна (транспортного засобу) в сумі 212512,00 грн, та доходу від зайняття підприємницькою діяльністю.

Враховуючи вищевикладене за результатами зясування достовірності задекларованих відомостей декларації встановлено, що субєкт декларування зазначив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 233444,22 грн, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного відповідач просить відмовити у задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою від 16 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (т. 1 арк. спр. 50).

24 липня 2018 року позивачем до суду надано уточнений адміністративний позов, приведений у відповідність з вимогами статей 160, 161 КАС України (т. 1 арк. спр. 54-73).

Ухвалою від 30 липня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (т. 1 арк. спр. 1-3).

Ухвалою від 25 вересня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять календарних днів (т. 1 арк. спр. 219)

Ухвалою від 24 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні та викликано у судове засідання як свідка ОСОБА_4 (т. 2 арк. спр. 4-5).

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві від 24 липня 2018 року.

Представники відповідача проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на адміністративний позов від 17 серпня 2018 року № 41-01/35961/18.

У судовому засіданні 23 листопада 2018 року судом допитано як свідка ОСОБА_4 (т. 2 арк. спр. 38-39, 40, 41).

Свідок ОСОБА_4 надав показання, що дійсно ним у 2013 році було придбано у ОСОБА_5 автомобіль BMW. Грошові кошти за автомобіль були передані безпосередньо ОСОБА_5 також у 2013 році. Документально правочин купівлі-продажу не оформлявся, розписка про передачу коштів не складалась. Все було здійснено на довірі. У 2014 році було оформлено генеральну довіреність. У 2014 році, чи у кінці 2014 року (можливо осінь) відбулося переоформлення автомобілю. Перереєстрація автомобілю проходила одним днем - ОСОБА_5 зняв автомобіль з реєстрацій, а ОСОБА_4 одразу зареєстрував автомобіль на себе. Надати конкретну інформацію хто, де і коли отримав довідку-рахунок, на підставі якої було здійснено перереєстрацію транспортного засобу з ОСОБА_5 на ОСОБА_4, свідок не зміг. На питання, чи оформлювались письмові правочини у день виписки довідки-рахунку, на підставі якої було здійснено перереєстрацію транспортного засобу, свідок відповів, що не знає.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

На підставі інформації, отриманої від Прокуратури Луганської області (лист від 06 листопада 2017 року № 32-425вих-17), відповідно до рішення від 24 листопада 2017 року № 1276 Національним агентством з питань запобігання корупції проведено повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (т. 1 арк. спр. 187-188, 196-197).

В рамках проведення повної перевірки Національним агентством з питань запобігання корупції отримані:

пояснення ОСОБА_1, в яких позивачем у межах спірних правовідносин зазначено, що загальна сума отриманого доходу її чоловіка складає 1419250,00 грн, у тому числі 745,22 грн допомога на лікування, отримана чоловіком від благодійної організації «Муніципальна лікарняна каса», 1418504,78 грн - дохід від зайняття підприємницькою діяльністю. Також, позивачем зазначено, що в декларації нею помилково вказано загальну суму отриманого доходу чоловіка як дохід від підприємницької діяльності. Щодо незазначення в розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації за 2015 рік доходу члена сімї (чоловіка) у вигляді допомоги на лікування та медичне обслуговування від відділу освіти Сєвєродонецької міської ради в сумі 745,22 грн позивач зазначила, що кошти в сумі 745,22 грн виплачені її чоловіку благодійною організацією «Муніципальна лікарняна каса». Щодо незазначення в розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації за 2015 рік доходу члена сімї (чоловіка) у вигляді доходу від відчуження рухомого майна (транспортного засобу) позивач пояснила, що автомобіль BMW це майно чоловіка, яке придбано ним до шлюбу з позивачем, і на відчуження такого майна її згода не потрібна. Фактично в користуванні сімї автомобіля не стало ще у 2013 році. Інформація заповнювалась зі слів чоловіка (т. 1 арк. спр. 198-199);

від Територіального сервісного центру № 4442 Регіонального сервісного центру в Луганській області Міністерства внутрішніх справ України довідку-рахунок серії ВІА № 666923 від 03 березня 2015 року, видану філією № 9 товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Східукрторг» в м. Сєвєродонецьку, на підставі якої був перереєстрований автомобіль марки BMW 5231, 1995 року випуску, номерний знак 92626АМ, VIN № WBADD31050BU01907, з гр. ОСОБА_5 на гр. ОСОБА_4 (т. 1 арк. спр. 214-215);

від Головного управління ДФС у Луганській області в межах спірних правовідносин інформація щодо поданої податкової звітності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за 2015 рік, відповідно до якої загальний обсяг доходу, зазначений у податковій декларації платника єдиного податку за 2015 рік склав 1439437,00 грн (т. 1 арк. спр. 216).

За результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 (унікальний ідентифікатор документа 44b4e822-6759-4da6-865f-698ad087dda3), Національним агентством з питань запобігання корупції прийнято рішення від 15 червня 2018 року № 1209 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області» (т. 1 арк. спр. 15-22), яким за результатами повної перевірки декларації встановлено, що:

- субєкт декларування при складанні та поданні декларації не дотримав вимоги пунктів 2, 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». У декларації субєкт декларування зазначив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що містить ознаки правопорушення, передбаченого статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- не дотримано вимог частини пятої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» в частині оцінки задекларованого нерухомого майна, що належить субєкту декларуванню на праві оренди;

- за результатами перевірки на наявність конфлікту інтересів порушень не встановлено;

- ознак незаконного збагачення не встановлено.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до абзаців першого, другого частини першої статті 50 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності. Обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Згідно з приміткою до статті 50 Закону № 1700-VII під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б».

Відповідно до абзацу третього пункту 2 частини другої статті 6 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» до категорії посад державної служби «Б» віднесені посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників.

Таким чином, посада начальника відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яку займає позивач, є посадою державної служби категорії «Б», що, в свою чергу, свідчить про те, що позивач є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Абзацом пятим частини першої статті 50 Закону № 1700-VII передбачено, що Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), визначає Порядок № 56.

Згідно з абзацами першим-четвертим пункту 2 Розділу І «Загальні положення» Порядку № 56 у цьому Порядку терміни вживаються у таких значеннях:

достовірність задекларованих відомостей - відповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації субєкта декларування, у разі невстановлення Національним агентством недостовірності задекларованих відомостей у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації;

недостовірність задекларованих відомостей - невідповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації субєкта декларування, що встановлюється на підставі відомостей, отриманих Національним агентством у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації;

точність оцінки задекларованих активів - правильність відображення субєктом декларування оцінки задекларованих ним активів, що встановлюється шляхом зясування Національним агентством підстави чи обґрунтування задекларованої оцінки активів та зіставлення їх з відомостями, які зазначені у декларації субєкта декларування.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ «Порядок проведення контролю декларацій» відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю щодо своєчасності подання; щодо правильності та повноти заповнення; логічний та арифметичний контроль.

Контроль щодо правильності та повноти заповнення декларацій проводиться автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру під час подання декларації відповідно до форми декларації, затвердженої рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 960/29090 (далі - форма декларації), та Технічних вимог до полів форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, затверджених рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 4 (далі - Технічні вимоги до полів форми декларації) (пункт 6 Розділу ІІ «Порядок проведення контролю декларацій» Порядку № 56).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56 повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення субєктом декларування діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає у: зясуванні достовірності задекларованих відомостей; зясуванні точності оцінки задекларованих активів; перевірці на наявність конфлікту інтересів; перевірці на наявність ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням Національного агентства, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) (далі - Рішення про проведення перевірки) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції Національного агентства. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, та субєкта (субєктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком (абзац шостий пункту 1 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56).

Згідно з абзацом восьмим пункту 1 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56 рішення про проведення перевірки повинно бути належним чином обґрунтоване посиланням на визначену Законом підставу повної перевірки декларації або декларацій - у разі прийняття Рішення про проведення перевірки щодо більш як одної декларації на одній визначеній Законом підставі. Рішення про проведення повної перевірки на підставі абзацу пятого частини першої статті 50 Закону також повинно містити обґрунтування, передбачене пунктом 3 цього розділу.

Рішення про проведення перевірки приймається на визначених Законом підставах у випадку, якщо Національне агентство отримало від фізичних чи юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел інформацію про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Така інформація повинна стосуватися конкретного субєкта декларування та містити фактичні дані, що можуть бути перевірені (підпункт 4 пункту 3 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56).

У разі отримання Національним агентством відповідно до підпункту 4 пункту 3 цього розділу інформації про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство упродовж 15 робочих днів з дня отримання такої інформації вирішує питання щодо проведення повної перевірки декларації. У разі прийняття на підставі підпункту 4 пункту 3 цього розділу Рішення про проведення перевірки декларації таке рішення повинно містити обґрунтування того, що: отримана інформація стосується конкретного субєкта декларування та містить фактичні дані, що можуть бути перевірені; необхідно провести повну перевірку конкретної декларації субєкта декларування; відповідність дійсності відомостей, щодо недостовірності яких одержано інформацію, не встановлено раніше у передбаченому Законом порядку (абзаци перший - пятий пункту 4 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56).

Пунктом 6 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56 передбачено, що повна перевірка декларації передбачає такі дії: 1) прийняття Рішення про проведення перевірки; 2) аналіз відомостей про обєкти декларування (обєкти нерухомості; обєкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є субєкт декларування або члени його сімї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобовязання; видатки та правочини субєкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом субєкта декларування; членство субєкта декларування в обєднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях субєкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про обєкти декларування, які мають відображатися в декларації; 3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8-11 цього розділу; 4) направлення Національним агентством відповідному субєкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу; 5) прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

У разі виявлення Національним агентством протягом повної перевірки декларації ознак недостовірності задекларованих відомостей, неточності оцінки задекларованих активів, конфлікту інтересів, незаконного збагачення Національне агентство направляє відповідному субєкту декларування відповідний лист з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів. Надані субєктом декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів є обовязковими до розгляду та врахування Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації та вирішення питання щодо дотримання субєктом декларування вимог Закону при складанні та поданні декларації (абзаци перший, четвертий пункту 12 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56).

Відповідно до пункту 14 Розділу ІІІ «Порядок проведення повної перевірки декларацій» Порядку № 56 повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до: 1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, субєктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх обєднань; 2) субєкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Згідно з пунктом 1 Розділу IV «Результати проведення повної перевірки декларації» Порядку № 56 за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації (далі - Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації). Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації складається з таких частин: вступна частина із зазначенням дати, номера та місця складання, назви Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації; описова частина із зазначенням прізвища, імені, по батькові субєкта декларування, назви посади та органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або юридичної особи публічного права, правових підстав проведення повної перевірки декларації, переліку інформації, яка використовувалася під час здійснення повної перевірки декларації, складових предмета перевірки; мотивувальна частина із зазначенням встановлених Національним агентством обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, якими Національне агентство керувалося при прийнятті Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, і положення закону, яким воно керувалося; резолютивна частина із зазначенням висновку, якого Національне агентство дійшло за результатами здійснення повної перевірки декларації, можливості оскарження цього рішення в судовому порядку.

Якщо в результаті повної перевірки декларації було встановлено відображення у декларації недостовірних відомостей, неточну оцінку задекларованих активів, наявність конфлікту інтересів або ознак незаконного збагачення, в Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації додатково наводяться обґрунтування відповідних висновків, у тому числі посилання на матеріали, які стали підставою для висновку, та враховуються пояснення субєкта декларування. При цьому разом з Рішенням про результати здійснення повної перевірки декларації Національне агентство приймає рішення щодо направлення Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації до спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції з урахуванням положень статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Про закінчення проведення повної перевірки декларації Національне агентство письмово повідомляє субєкта декларування та надсилає Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації для ознайомлення. Зазначені дії можуть вчинятися за допомогою програмних засобів Реєстру або засобів поштового звязку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Якщо в результаті повної перевірки декларації було встановлено відображення у декларації недостовірних відомостей, або неточну оцінку задекларованих активів, або наявність конфлікту інтересів, або ознаки незаконного збагачення, Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації надсилається субєкту декларування за допомогою засобів поштового звязку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та програмних засобів Реєстру (абзаци пятий, восьмий пункту 2 Розділу IV Порядку № 56).

Відповідно до пункту 3 Розділу IV Порядку № 56 у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний субєкт декларування, та спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції. Інформування спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції про подання у декларації завідомо недостовірних відомостей здійснюється з урахуванням положень статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо строків здійснення повної перевірки декларації позивача суд зазначає таке.

З системного аналізу положень Порядку № 56 слідує, що повна перевірка декларації починається з прийняття Рішення про проведення перевірки та закінчується прийняттям Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації. Зазначені дії мають бути вчинені Національним агентством упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

Під час судового розгляду судом встановлено, що Рішення про проведення перевірки Національним агентством прийнято 24 листопада 2017 року за № 1276, а Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації прийнято Національним агентством 15 червня 2018 року за № 1209 (т. 1 арк. спр. 15-22, 196-197).

Також судом з пояснень представників відповідача у судовому засіданні встановлено, що строки проведення повної перевірки декларації Національним агентством не продовжувались.

Отже, повна перевірка декларації позивача здійснена Національним агентством поза межами 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. Разом з тим, суд вважає, що само по собі недодержання строків проведення повної перевірки декларації не може бути підставою для визнання протиправними висновків, викладених у Рішенні про результати здійснення повної перевірки, щодо відображення у декларації недостовірних відомостей, неточної оцінки задекларованих активів, наявності конфлікту інтересів або ознак незаконного збагачення, встановлених за результатами повної перевірки декларації.

Щодо висновків у рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації від 15 червня 2018 року за № 1209 про недотримання позивачем при складанні та поданні декларації вимог пунктів 2, 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII внаслідок зазначення у декларації недостовірних відомостей, що відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд зазначає таке.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) у декларації зазначаються відомості про:

об'єкти нерухомості, що належать суб'єкту декларування та членам його сім'ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування;

б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір. Відомості щодо подарунка зазначаються лише у разі, якщо його вартість перевищує п'ять мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня звітного року, а для подарунків у вигляді грошових коштів - якщо розмір таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, перевищує п'ять мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня звітного року.

Відповідно до поданої 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області», декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік (унікальний ідентифікатор документа 44b4e822-6759-4da6-865f-698ad087dda3) у межах спірних правовідносин позивачем у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» щодо члена сімї субєкта декларування чоловіка ОСОБА_5 задекларовано дохід від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 1419250 грн та не задекларовано дохід у вигляді допомоги на лікування та медичне обслуговування від відділу освіти Сєвєродонецької міської ради в сумі 745,22 грн та дохід від відчуження автомобілю марки BMW 5231, 1995 року випуску, номерний знак 92626АМ, VIN № WBADD31050BU01907, в сумі 212512,00 грн (т. 1 арк. спр. 31-46, 98-104, 180-186).

Згідно з листом Головного управління ДФС у Луганській області від 20 грудня 2017 року за № 3989/9/12-32-08-01-04 до Національного агентства загальний обсяг доходу, зазначений у податковій декларації платника єдиного податку, фізичної особи підприємця ОСОБА_6 за 2015 рік складає 1439437,00 грн (т. 1 арк. спр. 216).

Отже, позивачем у декларації за 2015 рік задекларовані недостовірні відомості про дохід члена сімї субєкта декларування - чоловіка ОСОБА_5 від зайняття підприємницькою діяльністю, що встановлено на підставі відомостей, отриманих Національним агентством у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації.

Надана позивачем до позову копія уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2015 рік, подана ОСОБА_6 до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області 06 липня 2018 року, не спростовує виявлене відповідачем порушення щодо декларування позивачем у декларації за 2015 рік недостовірних відомостей про дохід члена сімї субєкта декларування - чоловіка ОСОБА_5 від зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки зазначена уточнююча декларація була подана після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 15 червня 2018 року № 1209 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області» (т. 1 арк. спр. 28).

Також судом встановлено, що позивачем у декларації за 2015 рік не задекларовано дохід члена сімї субєкта декларування - чоловіка ОСОБА_5 в сумі 745,22 грн як допомога на лікування, отримана від благодійної організації «Муніципальна лікарняна каса». Позивачем під час судового розгляду не заперечувалось отримання зазначеного доходу членом сімї. Зазначені відомості підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (т. 1 арк. спр. 29, 212).

Суд вважає правомірними висновки відповідача про не відображення позивачем у декларації за 2015 рік відомостей про дохід члена сімї субєкта декларування чоловіка ОСОБА_5, отриманого протягом 2015 року у вигляді допомоги на лікування та медичне обслуговування (джерело доходу Благолійна організація «Муніципальна лікарняна каса», ) в сумі 745,22 грн, оскільки згідно з пунктом 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII відомості про отримані (нараховані) доходи включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір, а позивачем у декларації за 2015 рік із дотриманням вказаних вимог не задекларовано отримання чоловіком ОСОБА_5 допомоги на лікування.

Суд також вважає правомірними висновки відповідача щодо не відображення позивачем у декларації за 2015 рік відомостей про дохід члена сімї субєкта декларування чоловіка ОСОБА_5, отриманого протягом 2015 року від відчуження рухомого майна транспортного засобу марки BMW 5231, 1995 року випуску, в сумі 212512,00 грн з огляду на таке.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу 03 березня 2015 року автомобіль марки BMW 5231, 1995 року випуску, номерний знак 92626АМ, VIN № WBADD31050BU01907, на підставі довідки-рахунку ВІА № 666923 від 03 березня 2015 року зареєстрований за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: 93404, АДРЕСА_1) (т. 1 арк. спр. 193).

Листом від 08 грудня 2017 року за № 31/12/4442/1466 Територіальний сервісний центр № 4442 Регіонального сервісного центру в Луганській області Міністерства внутрішніх справ України надіслав відповідачу копію довідки-рахунку серії ВІА № 666923 від 03 березня 2015 року, виданої філією № 9 товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Східукрторг» в м. Сєвєродонецьку, на підставі якої був перереєстрований автомобіль марки BMW 5231, 1995 року випуску, номерний знак 92626АМ, VIN № WBADD31050BU01907, з гр. ОСОБА_5 на гр. ОСОБА_4 (т. 1 арк. спр. 214, 215).

Відповідно до копії довідки-рахунку серії ВІА № 666923 від 03 березня 2015 року, виданої філією № 9 товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Східукрторг» в м. Сєвєродонецьку, на підставі якої був перереєстрований автомобіль марки BMW 5231, 1995 року випуску, номерний знак 92626АМ, VIN № WBADD31050BU01907, з гр. ОСОБА_5 на гр. ОСОБА_4, вартість автомобіля складає 212512,00 грн (т. 1 арк. спр. 215).

Позивач вважає вищевказану довідку-рахунок серії ВІА № 666923 від 03 березня 2015 року, видану філією № 9 товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Східукрторг» в м. Сєвєродонецьку, лише документом, на підставі якого був перереєстрований автомобіль марки BMW 5231, 1995 року випуску, номерний знак 92626АМ, VIN № WBADD31050BU01907, з гр. ОСОБА_5 на гр. ОСОБА_4, а не документом, який підтверджує продаж транспортного засобу.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 Цивільного кодексу України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень Цивільного кодексу України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку, визначає Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі Порядок № 1200 у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1200 дія цього Порядку поширюється на всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які здійснюють передачу для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, оптову та роздрібну торгівлю ними і оформлення необхідних документів (далі - суб'єкти господарювання).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 12 Порядку № 1200 субєкт господарювання для продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки, а підприємство-виробник - акти приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери (далі - акти приймання-передачі), а також відповідно номерні знаки для разових поїздок та номерні знаки «Транзит». Бланки довідок-рахунків, акти приймання-передачі та відповідно номерні знаки для разових поїздок та номерні знаки «Транзит» повинні зберігатися суб'єктом господарювання відповідно до вимог законодавства.

Видача (оформлення) підприємством, що здійснює комісійну торгівлю, довідок-рахунків під час реалізації транспортних засобів, що перебували у користуванні, здійснюється після нанесення таким підприємством на зворотному боці довідки-рахунка інформації про оціночну вартість такого транспортного засобу (номер та дата складення звіту про оцінку) та субєкта оціночної діяльності, який відповідно до Порядку проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 р. № 231, має право проводити оцінку для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (номер сертифіката субєкта оціночної діяльності, дата його видачі, напрям (спеціалізація). Дія цього абзацу не поширюється на випадки, коли для визначення доходу від продажу (обміну) легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів за вибором платника податку - фізичної особи використовується їх середньоринкова вартість відповідно до статті 173 Податкового кодексу України, інших актів законодавства. Дія цього абзацу не поширюється також на випадки, коли дохід фізичної особи, яка відчужує рухоме майно у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, які зареєстровані в Україні, відповідно до закону не підлягає оподаткуванню (абзац сьомий пункту 12 Порядку № 1200).

Пунктами 14, 15 Порядку № 1200 визначено, що усі графи довідки-рахунка, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб'єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою. У графу «вартість» вноситься вартість продажу транспортного засобу або складової частини, що має ідентифікаційний номер, у грошовій одиниці України. У разі коли продаж транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, видача довідок-рахунків здійснюється за підписом відповідальної посадової особи філії або уповноваженого дилера, що скріплюється круглою печаткою.

На один транспортний засіб та його складові частини, що мають ідентифікаційні номери, видається по одному примірнику довідки-рахунка та акта приймання-передачі або біржової угоди (абзац перший пункту 19 Порядку № 1200).

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) (далі Порядок № 1388 у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Абзацом першим пункту 8 Порядку № 1388 закріплено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим пункту 8 Порядку № 1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби;

Отже, на час виникнення спірних правовідносин відчуження транспортного засобу могло бути проведено одним із таких способів: або відчуження за цивільно-правовими договорами, посвідченими нотаріально, або продаж шляхом оформлення довідки-рахунку.

Таким чином, довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу, а зазначена сума у графі «вартість» засвідчує вартість продажу транспортного засобу у грошовій одиниці України.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 Цивільного кодексу України.

За частиною третьою статті 244 Цивільного кодексу України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року по справі № 6-688цс15 (номер рішення в ЄДРСР 54688985) та постанові Верховного Суду від 7 березня 2018 року по справі № 536/378/15-ц (номер рішення в ЄДРСР 72819449).

Вищевикладене свідчить про те, що в силу приписів пункту 7 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII у декларації за 2015 рік підлягав декларуванню дохід члена сімї субєкта декларування чоловіка ОСОБА_5 в сумі 212512,00 грн, отриманий від відчуження 03 березня 2015 року рухомого майна - транспортного засобу марки BMW 5231, 1995 року випуску, в сумі 212512,00 грн.

Щодо висновків у рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації від 15 червня 2018 року за № 1209 про недотримання позивачем при складанні та поданні декларації вимог частини пятої статті 46 Закону № 1700-VII в частині точності оцінки задекларованого нерухомого майна, що належить субєкту декларування на праві оренди, суд зазначає таке.

Згідно з частиною пятою статті 46 Закону № 1700-VII відображення доходів і видатків суб'єктів декларування здійснюється у грошовій одиниці України. Вартість майна, майнових прав, активів, інших об'єктів декларування, передбачених частиною першою цієї статті, зазначається у грошовій одиниці України на момент їх набуття у власність або останньої грошової оцінки. Вартість майна, майнових прав, активів, інших об'єктів декларування, що перебувають у володінні чи користуванні суб'єкта декларування, зазначається у випадку, якщо вона відома суб'єкту декларування або повинна була стати відомою внаслідок вчинення відповідного правочину.

Відповідно до поданої 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області», декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік (унікальний ідентифікатор документа 44b4e822-6759-4da6-865f-698ad087dda3) у межах спірних правовідносин позивачем у розділі 3 «Обєкти нерухомості» щодо земельної ділянки загальною площею 31,00 кв. м, розташованої у м. Сєвєродонецьку Луганської області, кадастровий № :05:030:0252, якою позивач користується на праві оренди з 01 жовтня 2013 року, у відомостях «Вартість на дату набуття» субєктом декларування вказано «не відомо» (т. 1 арк. спр. 31-46, 98-104, 180-186).

Листом від 15 серпня 2018 року за № 4417 Сєвєродонецька міська рада на виконання вимог ухвали суду від 30 липня 2018 року про відкриття провадження у справі надала суду копію договору оренди землі № :05:030:0252, укладеного 01 жовтня 2013 року з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на право оренди земельної ділянки площею 0,0031 га під існуючий індивідуальний гараж, з якого вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий № :05:030:0252, становить 6778,77 грн (т. 1 арк. спр. 80, 81-87).

Позивач у судовому засіданні пояснила, що вартість орендованої земельної ділянки на дату набуття не була задекларована внаслідок втрати відповідних документів під час проведення у 2014 році в м. Сєвєродонецьку бойових дій, а витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який є у позивача, не містить відповідної інформації.

Суд зазначає, що оскільки вартість орендованої земельної ділянки загальною площею 0,0031 га під існуючий індивідуальний гараж, розташованої у м. Сєвєродонецьку Луганської області, була відома позивачу внаслідок укладення 01 жовтня 2013 року з Сєвєродонецькою міською радою договору оренди землі № :05:030:0252, висновки у рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації від 15 червня 2018 року за № 1209 про недотримання позивачем при складанні та поданні декларації вимог частини пятої статті 46 Закону № 1700-VII в частині точності оцінки задекларованого нерухомого майна, що належить субєкту декларування на праві оренди, є правомірними.

Також суд зазначає, що оскільки декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік подавалась позивачем 27 жовтня 2016 року, коли державні органи та органи місцевого самоврядування у м. Сєвєродонецьку Луганської області повністю відновили свою діяльність та працювали у звичайному режимі, позивач мала можливість без перешкод отримати у орендодавця копію договору оренди земельної ділянки для декларування вартості майна, що перебуває у користуванні суб'єкта декларування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обовязок відповідача субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обовязку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 15 червня 2018 року № 1209 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, начальником відділу внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області», є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобовязаний оцінити, виконуючи свої зобовязання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: 93404, АДРЕСА_2) до Національного агентства з питань запобігання корупції (ідентифікаційний код 40381452, місцезнаходження: 01103, м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби Народів, буд. 28) про визнання протиправним та скасування рішення від 15 червня 2018 року № 1209 про результати здійснення повної перевірки декларації відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 29 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_7