Справа № 700/257/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 700/257/18 Суддя першої інстанції: Добриднюк Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Кузьменка В.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2018 року, час проголошення та дата складання повного тексту якого не зазначені, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці в Черкаській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернулася до Лисянського районного суду Черкаської області з позовом до Управління Держпраці в Черкаській області (далі - Відповідач, Управління Держпраці) про визнання протиправними та скасування:

- постанови від 05.04.2018 року №23-16-14/0089-089 про накладення штрафу уповноваженими особами, прийняту заступником начальника Управління Держпраці Жарковою М.В.;

- постанови від 05.04.2018 року №23-16-14/0089-090 про накладення штрафу уповноваженими особами, прийняту заступником начальника Управління Держпраці Жарковою М.В.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03.09.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що протокол про правопорушення було складено та розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності Позивача. Крім іншого, суд звернув увагу, що визначені у постановах підстави для притягнення ФОП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених рядом статей КпАП України, містять посилання на ст. 265 КЗпП України, якою не передбачено відповідальність за визначені правопорушення. Крім того, суд підкреслив на неприпустимості притягнення особи до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та направити справу на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду за встановленою законом підсудністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, що оскаржувані рішення суб'єкта владних повноважень прийняті у межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки накладення штрафу за порушення трудового законодавства згідно ч. 2 ст. 265 КЗпП України не є видом адміністративної відповідальності, а є формою накладення фінансових санкцій на суб'єкта господарювання. Крім того, наголошує, що до суду першої інстанції було заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду, однак останнє не було задоволено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційні скарги.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.11.2018 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати, направивши справу на розгляд до іншого суду, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у березні 2018 року працівниками Управління Держпраці на підставі направлення від 13.03.2018 року №336 (а.с. 5), оформленого на підставі наказу від 13.03.2018 року №114-Н (а.с. 53), проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2, яка використовує найману працю.

За контролюючого заходу було встановлено порушення Позивачем:

- абз. 2 п. 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, ст. 94 КЗпП України та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» щодо не зарахування Самович В.М. в якості останнього робочого дня дня її звільнення з роботи та непроведення оплати праці за такий день;

- ст. ст. 83, 116 КЗпП України в частині не нарахування та невиплати працівнику станом на 15.03.2018 року компенсації за невикористану відпустку;

- ст. 115 КЗпП України в частині виплати заробітної плати один раз на місяць;

- ст. 95 КЗпП України, ст. ст. 12, 33 Закон України «Про оплату праці» щодо не нарахування та невиплати Самович В.М. індексації заробітної плати за серпень, вересень 2017 року;

- ст. 107 КЗпП України та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» щодо виплати заробітної плати у святкові дні;

- ст. 53 КЗпП України щодо не скорочення тривалості роботи найманих працівників напередодні святкових і неробочих днів.

Висновки перевірки зафіксовані в акті від 16.03.2018 року №23-16-14/0089 (а.с. 6-9).

У зв'язку з виявленими порушеннями Управлінням Держпраці складено 16.03.2018 року припис №23-16-14/0089-0048 по усунення виявлених порушень (а.с. 10), а також протокол про адміністративне правопорушення від 19.03.2018 року №23-16-14/0043 (а.с. 11).

Крім того, за наслідками розгляду справи про накладення штрафу Управлінням Держпраці 05.04.2018 року прийнято постанови:

- №23-16-14/0089-089, якою на ФОП ОСОБА_2 за порушення законодавства про працю, а саме ст. ст. 53, 83, 94, 107, 116 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці» та абз. 2 п. 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 3 723,00 грн. (а.с. 17);

- №23-16-14/0089-090, якою на ФОП ОСОБА_2 за порушення законодавства про працю, а саме ст. ст. 95, 107 КЗпП України, ч. 2 ст. 30, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 37 230,00 грн. (а.с. 18);

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 7, 245, 268, 276 КпАП України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на порушення Відповідачем порядку та процедури притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, а також з підстав накладення на останнього двох санкцій за одне й те ж саме правопорушення.

Разом з тим, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

При цьому, приписи ч. ч. 3-7 ст. 265 КЗпП України визначають, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, однак не було враховано судом першої інстанції, спірні правовідносини виникли у зв'язку з притягненням ФОП ОСОБА_2 територіальним органом Держпрації України до відповідальності у вигляді накладення штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а не до адміністративної відповідальності, передбаченої КпАП України.

Відповідно до ст. 2 КпАП України законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

У рішенні від 30.05.2001 року №7-рп/2001 у справі про відповідальність юридичних осіб Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на те, що за чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення суб'єктами адміністративної відповідальності є фізичні особи, у частині третій статті 2 цього Кодексу під словосполученням «законодавством, ще не включеним до Кодексу» слід розуміти закони, що встановлюють відповідальність фізичних осіб за вчинення адміністративних правопорушень, які ще не включені в установленому порядку до зазначеного Кодексу.

Системний аналіз наведених норм з урахуванням фактичних обставин справи дає підстави стверджувати, що оскільки Управлінням Держпраці притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_2 за порушення положень КЗпП України та накладено на останню фінансові санкції, то спірні правовідносини не можуть належати до категорії справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на суб'єктний склад та характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи Апелянта, що дана справа підсудна окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному, як адміністративному.

Аналогічний за своїм змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №697/2073/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно Указу Президента України від 16.11.2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі» на територію Черкаської області поширюються повноваження Черкаського окружного адміністративного суду.

За таких обставин, з огляду на те, що місцем проживання та місцем знаходження учасників даної адміністративної справи є Черкаська область, окружним адміністративним судом, уповноваженим на розгляд і вирішення даного спору, є Черкаський окружний адміністративний суд.

При цьому судова колегія звертає увагу, що 08.05.2018 року до Лисянського районного суду Черкаської області Управлінням Держпраці було заявлено клопотання про передачу справи за предметною підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду (а.с. 37-40), яке не було розглянуто судом першої інстанції, що, у свою чергу, спричинило розгляд і вирішення даного спору з порушенням правил юрисдикції.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням правил юрисдикції (ст. 20 КАС України), адже даний спір належить розглядати окружному адміністративному суду, а не місцевому суду як адміністративному, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із направленням справи на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 318, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці в Черкаській області про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2018 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці в Черкаській області про визнання протиправними та скасування постанов - направити на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено « 28» листопада 2018 року.