Справа № 212/3778/18
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/3778/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Деменко А.С., позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2,в порядку ч.3 ст.229 КАС України без здійснення фіксування судового засідання технічними засобами, розглянувши адміністративну справу №212/3778/18 2-а/212/108/18 в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону УПП в м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора 1 роти 2 батальйону УПП в м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якому просив визнати дії інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління Патрульної Поліції в м. Кривий Ріг ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за порушення ст. 121 ч.6 КУпАП, незаконними. Визнати постанову інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління Патрульної Поліції в м. Кривий Ріг ОСОБА_2, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ВР № 130941, від 30.05.018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ВР № 130941. від 30.05.2018 року, складеної інспектором 1 роти 2 батальйону УПП в м. Кривий Ріг ОСОБА_2, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді 170 гривень, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Коли він намагався надати пояснення та бажав скористатись допомогою адвоката, адже не порушував ПДР, відповідач йому повідомив, що в постанові не передбачено надання пояснень, а лише потрібен підпис, тому підписуючи постанову вказав, що з нею не згоден. Зазначив, що дана постанова, на його думку, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектором при її винесені не дотримано вимоги КУпАП, внаслідок чого він поверхово підійшов до розгляду справи, не взяв до уваги пояснення позивача, крім того вважає, що він правил дорожнього руху не порушував. Вказані порушення призвели до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення. Просить скасувати вказану вище постанову.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року позов прийнято до провадження та призначеного до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням дати та часу розгляду.

Ухвалою суду від 25.06.2018 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів від 25.06.2018 року було задоволено. Витребувано від УПП в місті Кривому Розі Дніпропетровської області оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ВР №130941, від 30.05.2018 року, складеної інспектором 1 роти 2 батальйону УПП в м. Кривий Ріг ОСОБА_2, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити. Крім того суду пояснив, що оскаржувана постанова є безпідставною та необґрунтованою, оскільки причина його зупинки була безпричинною, відповідач порушив порядок розгляду та постанова складена із порушенням норм закону. У подальшому направив суду заяву, у якій просив закінчити розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач інспектор 1 роти 2 батальйону УПП в м. Кривий Ріг капрал поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, скориставшись правом надання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що справу слід слухати у відсутності суб'єкта владних повноважень на підставі наявних доказів, що відповідатиме вимогам ст.205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 травня 2018 року інспектором 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВР № 130941 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 30.05.2018 року о 02:30 годині в м. Кривий Ріг Покровський район, м-н 5-й Зарічний е/о №78А водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом Deewoo Lanos р.н. НОМЕР_1 з номерним знаком що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.п. 2.9.в ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. Правилами дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для скасування постанови на думку позивача є те, що інспектор зупиняючи його автомобіль без законних на те підстав, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, дії інспектора поліції при складанні постанови є незаконними та підлягає скасуванню.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За приписами ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Позивач, заперечуючи факт вчинення ним правопорушення, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження його винуватості.

На підтвердження правомірності свого рішенням відповідачем надано відеозапис.

При його дослідженні судом встановлено, що позивачу було оголошено посадову особу, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, встановлено особу позивача, розяснено права, передбачені ст. 268 КУпАП. Відеозаписом також зафіксовано, що задній номерний знак автомобіля НОМЕР_2 дійсно неосвітлений, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивачем не спростовано факт не освітленості номерного знаку автомобіля на момент зупинки відповідачем його транспортного засобу 30 травня 2018 року, отже підтверджено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, заява позивача щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.6 ст. 121 КУпАП є необґрунтованою, а також спростовується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з автомобільного відео реєстратора та бодікамери АЕ 80105, АЕ - 00170 на якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

На переконання суду, доводи позивача ОСОБА_1, що він не порушував правил дорожнього руху (п. 2.9. "в" ПДР України) є безпідставними, оскільки ґрунтуються винятково і лише на суб'єктивному ставленні позивача до скоєного, намаганні уникнути адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Стосовно винесення інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 170,0 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 6 ст.121 КУпАП на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ст.222 КУпАП розгляд справ за ч. 6 ст.121 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання незаконними (протиправними) дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», розяснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В супереч вищевказаних положень закону позивачем не зазначені обставини, які підтверджують заявлені вимоги (неправомірність факту його затримання).

Також необхідно зазначити, що вищевказані дії відповідача охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають.

Разом з цим, судом не встановлено порушень інспектором вимог статей 268, 278, 279, 280 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи те, що доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність адміністративного проступку в його діях не знайшли свого підтвердження, відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, Інспектор 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, діяв у межах та у спосіб визначений Законом України "Про Національну поліцію", КУпАП, а винесена ним постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, є законною та скасуванню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 244-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону УПП в м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову інспектора 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 30 травня 2018 року серії ВР № 130941 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. - залишити без змін.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

відповідач: інспектор 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, місцезнаходження за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 11.

Повне судове рішення складено 29.11.2018 року

Суддя: О. Н. Борис