Справа № 816/1870/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 р. Справа № 816/1870/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Бершова Г.Є.,

суддів: Русанової В.Б. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2018, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 816/1870/18

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до ОСОБА_2 третя особа Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Полтавській області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2, третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 7 645 грн. 16 коп.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 року позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) кошти у розмірі 7645 грн 16 коп. (сім тисяч шістсот сорок п`ять гривень шістнадцять копійок) в рахунок погашення податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що за громадянкою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) обліковується податковий борг у загальній сумі 7645 грн 16 коп. (в тому числі за основним платежем - 5 287 грн 67 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1321 грн 92 коп., за пенею - 1035 грн 57 коп.), який виник у результаті несплати у встановлений законодавством термін податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

30 вересня 2015 року ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_1, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складений акт від 30.09.2015 року № 1932/16-01-17-01-10/НОМЕР_1, в якому, зокрема, відображено порушення відповідачем вимог пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, пп. 170.2.1 пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2012 рік) на суму 5287 грн 67 коп. (не задекларована сума доходу, отриманого у вигляді інвестиційного прибутку).

На підставі акта перевірки від 30.09.2015 року № 1932/16-01-17-01-10/НОМЕР_1 контролюючим органом 21.10.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 6609 грн 59 коп. (в тому числі за основним платежем - 5 287 грн 67 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1321 грн 92 коп.).

15.06.2016 року ОСОБА_2 виставлена податкова вимога форми "Ф" №1957-17 у загальному розмірі 7645,16 грн., яка направлялась на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та була повернута поштовим відділенням до контролюючого органу із зазначенням причини невручення - "зі спливом строку зберігання".

На підставі викладеного вище позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача суми заборгованості.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми боргу в матеріалах справи відсутні.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що податкове повідомлення-рішення вона не отримувала, оскільки тривалий час проживала за межами території України. Також вказує, що акт перевірки від 30.09.2015 року та податкове повідомлення-рішення від 21.10.2015 року № є протиправними, а висновок суду з приводу обґрунтованості позовних вимог та порушення з боку ОСОБА_2 норм податкового законодавства - передчасним і помилковим.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент направлення ППР відповідачу) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2015 року № направлялося рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, проте вказаний лист повернувся до контролюючого органу. З огляду на положення пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вказане податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 зазначеного Кодексу).

Судом не виявлено доказів здійснення відповідачем передбаченої п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення 21.10.2015 року № , а також його оскарження до суду.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правових підстав та фактичних даних для висновку про те, що вказане податкове повідомлення-рішення контролюючого органу порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2 у сфері публічно-правових відносин немає.

Крім того, згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пунктом 129.5 вказаної статті встановлено, що зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

На підставі положень ст. 129 Податкового кодексу України контролюючим органом відповідачу нараховано пеню по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 1035 грн 57 коп.

З огляду на викладене, станом на момент розгляду справи загальна сума податкової заборгованості відповідача становить 7645 грн 16 коп.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

З огляду на положення пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вказана вимога вважається врученою платнику податків.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми боргу в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідач тривалий час перебував поза межами території України, а тому не отримував податкове повідомлення-рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних обставин.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу того, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, то вони також відхиляються, оскільки оскарження податкового повідомлення-рішення, а також визнання його протиправним, не є предметом розгляду даної справи.

Доказів щодо оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку апелянтом також суду не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає, що воно скасуванню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 по справі № 816/1870/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.Б. Русанова І.М. Ральченко