Справа № 160/7471/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2018 року Справа № 160/7471/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
представника позивача : ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС до відповідача 1: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача 2: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій незаконними та скасування розрахунку,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС до відповідача 1: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача 2: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить суд:
- визнати незаконним та скасувати Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 22.06.2018 року № 393, складений стосовно ПП НАФТАТРАНССЕРВІС;
- визнати незаконним та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055837 від 16.08.2018 року, прийняту в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року, після залишення позовної заяви без руху, відкрито провадження у справі №160/7471/18 та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 16.11.2018 року.
Відповідач 1 відзив на позовну заяву не надав, жодних клопотань від представника відповідача 1 до суду не надходило.
09.11.2018 року від відповідача 2 надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого повідомлено, що під час розгляду питання притягнення до відповідальності позивача, 16.08.2018 року в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було проведено розгляд акту та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055837, до позивача було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 гривень. Постановою від 16.08.2018 року № 055837 було встановлення порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність встановлена абз. ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, за що, передбачено штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, твердження Позивача, якими обґрунтовуються його позовні вимоги є безпідставними, також ґрунтуються на жодному належному доказі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення раніше викладені у тексті позовної заяви, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на Експортний висновок № Е-149 від 22.06.2018 року.
Представники відповідача 1 та представник відповідача 2 в судове засідання не зявилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача 1 та відповідача 2, які були належним чином повідомлені про судове засідання, при цьому про причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що позивач має у власності автомобіль НОМЕР_3 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2.
Позивач ПП НАФТАТРАНССЕРВІС 22.06.2018 року здійснював перевезення нафтопродуктів, зокрема дизельного палива Євро сорт С (ДТ-Л-К5)30-1202.
22.06.2018 року посадовими особами відповідача 1 на автомобільній дорозі М-12-01 (Стрий-Тернопіль-Знамянка (716км+405м) було зупинено транспортний засіб марки SCANIA R 124 державний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності, для проведення габаритно-вагового контролю на пересувних автомобільних вагах та перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
За наслідками габаритно-вагового контролю 22.06.2018 року складено акт №0022627 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому було зафіксовано, що на автодорозі М-12-01 (Стрий-Тернопіль-Знамянка (716км+405м.) автомобіль НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_2 перевищив нормативно допустиму масу, а саме нормативно допустима: 40 т., фактична: 41,700 тони.
За результатами проведеної перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0018021 від 22.06.2018 року, акт №0022627 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.06.2018 року та розрахунок плати за проїзд № 393 від 22.06.2018 року на суму 301,8 Євро.
Також, відповідачем складено акт № 051878 від 22.06.2018 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», надання послуг з вантажних перевезень на договірних умовах. Згідно ТТН від 21.06.2018 року, без оформлення документів перелік яких визначений ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: неоформлений документ про внесення плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів.
Вищезазначений акт було направлено відповідачем 1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, за місцем знаходження юридичної особи ПП «НАФТОТРАНССЕРВІС», для розгляду справи про застосування до підприємства адміністративно-господарського штрафу.
У зв'язку з неоформленням документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, в.о. начальником управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було прийнято рішення про винесення постанови про застосування до позивача адміністративно господарського штрафу №055837, передбачених абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт.
Позивач не погоджується з розрахунком плати за проїзд № 393 до акту №0022627 від 22.06.2018 року та постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055837 від 16.08.2018 року, зазначає про їх протиправність, оскільки одразу після складання акту №0022627 від 22.06.2018 року та відмови відповідача у проведенні повторного зважування, представник позивача звернувся до експортної установи Торгово-промислової палати, за результатами якої був складений експертний висновок № Е-149 від 22.06.2018 року, згідно якого маса вантажного автомобіля з завантаженням дизельним паливом напівпричепом-поливоцистерной становить 39 680 кг., що на 2 тони менше, ніж маса визначена співробітниками відповідача 1.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити таке.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про дорожній рух від 30.06.1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), Законом України Про автомобільні дороги від 08.09.2005 року №2862-IV (далі - Закон №2862-IV), Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування, Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила №30), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила №1306), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).
Частиною другою статті 29 Закону України №3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 6 Закону України №2862-IV центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).
Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Так, підпунктом 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, визначено завдання служби Укртрансбезпека, зокрема, здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку №1567).
При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Згідно із пунктом 14 зазначеного Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших обєктах, що використовуються субєктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що відповідачу 1 та відповідачу 2 надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, при цьому перевірка відповідачем 1 проведена у відповідності до вимог Порядку №1567.
Водночас механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком №879.
Згідно з вимогами підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Відповідно до пункту 16 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.
Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.
Відповідно до вимог статті 33 Закону №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 16 Постанови №198 визначено, що перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх обєктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.
При цьому, відповідно до вимог пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Згідно з вимогами пункту 3 Правил №30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Згідно акту № 0022627 від 22.06.2018 року, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA R 124 державний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2, було встановлено, що загальна маса транспортного засобу становить 41,700 т при нормативно допустимій 40 тон.
Результати вимірювання вагових параметрів автомобіля підтверджуються талоном про зважування №455 від 22.06.2018 року, час друку 11 година 10 хвилина, у якому зазначено реєстраційний номер транспортного засобу та наведені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.06.2018 року, складеної посадовими особами відповідача 1, що проводили габаритно-ваговий контроль.
Разом з тим, відповідно до п. 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Пунктом 24 Порядку №879 вказано, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права слідує, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом повторного зважування та отриманням відповідного чеку.
Судом встановлено, що транспортний засіб марки SCANIA R 124 державний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності, не було спрямовано для повторного габаритно-вагового контролю.
Отже, відповідачем 1 за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA R 124 державний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2, було виявлено перевищення транспортним засобом, який належить позивачу, нормативних габаритних (вагових) параметрів.
Відповідно до п. 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Водночас за приписами пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Закон України Про автомобільний транспорт та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, визначають товарно-транспортну накладну обов'язковим документом, який повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільнім транспортом.
Так, пунктом 11.1 Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Відповідно до п. 6 Порядку №422, у звязку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідностями фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0022627 від 22.06.2018 року на підставі якого було зроблено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 393 від 22.06.2018 року, яким позивачу нараховано плату за проїзд в сумі 301,8 Євро.
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Наказу №1007/1207, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-311 Порядку №879:
П= (Рзм + Рнв + Рг) х В, де
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду;
Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну+за здвоєну+за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту+за ширину+за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду;
В - відстань перевезення, км.
Пунктом 31 Порядку №879 вказано, що для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.
Пунктом 311 Порядку №879 від 27.06.2007 року визначено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення хоча б одного вагового або габаритного параметру (К):
до 10 відсотків - у подвійному розмірі;
на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;
більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Розрахунок плати за проїзд № 393 від 22.06.2018 року виконаний відповідно до формули за наступними параметрами:
П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де
Рг 0 (перевищення габаритних параметрів).
В пройдена відстань 503 км.
К на 10 40 відсотків у потрійному розмірі.
П = (0,2 + 0,0 + 0,0) * 503 (відстань) * 3 (коефіцієнт) = 301,8 Євро.
Таким чином, під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA R 124 державний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки ВС-LDS, реєстраційний номер НОМЕР_2, виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем 1 вірно визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, яка складає 301,8 Євро.
Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначає про те, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обовязковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Як встановлено вище та підтверджується актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.06.2018 року, водій транспортного засобу позивача здійснював перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів без наявності відповідного дозволу.
Враховуючи вищевказані норми права, суд звертає увагу на те, що законодавством передбачені вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування, а плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.
Суд не бере до уваги твердження позивача, що посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області не врахували маси вантажу, вказаної у товарно-транспортній накладній, оскільки, маса вантажу зазначена у товарно-транспортній накладній береться до уваги посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті лише у випадку здійснення документального габаритно-вагового контролю, тобто, коли габаритно-ваговий контроль проводиться без застосування зважувального обладнання.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про правильність здійснення контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №393 від 22.06.2018 року, яким позивача зобовязано сплатити плату за проїзд у розмірі 301,8 Євро.
Відповідно до норм чинного законодавства, що регулює правовідносини у сфері дорожнього руху, відповідальність за перевезення вантажу несе вантажоперевізник. Саме він зобовязаний враховувати всі властивості вантажу та технічні характеристики транспортного засобу з метою недопущення порушення правил дорожнього руху та безпеки на транспорті.
Щодо твердження позивача про сумнів стосовно справності обладнання, яке використовувалося Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, то зазначене твердження позивача належними та допустимими доказами не підтверджені та не можуть слугувати належним доказом по справі.
Щодо посилань представника позивача, на те, що одразу після складання акту №0022627 від 22.06.2018 року та відмови відповідача у проведенні повторного зважування, представник позивача звернувся до експертної установи Торгово-промислової палати у місті ОСОБА_3, за результатами якої був складений експертний висновок № Е-149 від 22.06.2018 року, згідно якого маса вантажного автомобіля з завантаженням дизельним паливом напівпричепом-поливоцистерной становить 39 680 кг., що на 2 тони менше ніж маса визначена співробітниками відповідача 1, слід зазначити про таке.
Відповідно до п.24 Порядку № 879 після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
Адже, чек повторного зважування є доказом приведення вагових параметрів транспортного засобу позивача у відповідність встановленим нормам.
Судом встановлено, про те, що транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності, на повторний габаритний-ваговий контроль не спрямовувався, доказів на підтвердження того, що посадові особи відповідача 1 відмовили позивачу у здійсненні повторного габаритного-вагового контролю, матеріали справи не містять, а відтак судом не може бути взято до уваги висновок експертної установи Торгово-промислової палати, за результатами якої був складений експертний висновок №Е-149 від 22.06.2018 року, з огляду на таке.
Відповідно до експертного висновку № Е-149 від 22.06.2018 року, видно, що зважування вантажного автомобіля з завантаженим дизельним паливом напівпричепом-паливоцистерной державний реєстраційний номер № НОМЕР_5/ АЕ2341ХК, було проведено у місті ОСОБА_3 Ріг, та як сам зазначив позивач у позові, вже після габаритного-вагового контролю, який проводився у Кіровоградській області посадовими особами відповідача 1.
Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Отже, наявність тих чи інших обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, можуть бути встановлені судом, зокрема, на підставі висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Згідно із ч.3 ст.101 КАС України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Отже, наведені норми процесуального права передбачають можливість надання висновку на замовлення учасника справи.
Порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи визначено ст.104 КАС України.
Наданий позивачем експертний висновок, не може розглядатися судом як допустимі докази під час розгляду цієї справи, оскільки він оформлений з порушенням вимог ст.104 КАС України.
За правилами статті 108 КАС України, в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.
Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, посилання позивача на вказані експертні дослідження, враховуючи підстави заявленого позову, є необґрунтованими.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Наявне перевищення нормативів вагових параметрів підтверджено довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю, дані якого чітко відображені в акті від 22.06.2018 року № 0022627. Вказані дані були покладені у розрахунок №393 від 22.06.2018 року.
У довідці та акті вказані місце розташування пункту габаритно-вагового контролю і дата його проведення.
Ваги, якими здійснювалось зважування відповідають вимогам чинного законодавства, доказів що спростовують зазначене позивачем не надано.
Викладене свідчить про те, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження. Обставини повторного зважування водієм в експертній установі у місті ОСОБА_3 Ріг не можуть братися судом до уваги, оскільки результати таких зважувань не оформлені належним чином, зроблені, як зазначає позивач, після зважування посадовими особами Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.
Щодо правомірності постанови Про застосування адміністративно-господарського штрафу №055837 від 16.08.2018 року, то суд зазначає, що згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Статтею 33 Законом України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно із п. 16 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.
Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за № 30).
Таким чином, враховуючи вищевикладене та враховуючи встановлений факт навантаження транспортного засобу, що належить позивачу, повна маса 41 700 кг., що перевищує допустиме 40 000 кг., наявне порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність аб.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС до відповідача 1: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача 2: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо визнати незаконним та скасування Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 22.06.2018 року № 393 та визнання незаконним та скасування Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №055837 від 16.08.2018 року, задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС до відповідача 1: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача 2: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій незаконними та скасування розрахунку - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20.11.2018 року.

Суддя В.В Ільков