Справа № 813/1849/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 813/1849/16

Провадження № 11-405апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївські лани» (далі - ТОВ «Миколаївські лани»)

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року, ухвалену колегією суддів у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

у справі Львівського окружного адміністративного суду

за позовом ТОВ «Миколаївські лани»

до Управління державної реєстрації Львівської міської ради (далі - Управління держреєстрації),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі, Приватне підприємство «Ротен» (далі - ПП «Ротен»), ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,

про визнання протиправними і скасування рішень

Історія справи

Короткий зміст та підстави позовних вимог

1. У червні 2016 року ТОВ «Миколаївські лани» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

2. На обґрунтування позовних вимог, ТОВ «Миколаївські лани» зазначало, що 28 листопада 2012 року Управлінням Держкомзему в Дрогобицькому районі проведено державну реєстрацію договорів оренди землі, укладених між ТОВ «Миколаївські лани» й ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52

3. Згідно з цими договорами орендодавці (фізичні особи) передали позивачу у строкове платне користування земельні ділянки, про що у Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи. Строк дії цих договорів сплив у 2017 році.

4. Однак, як стало відомо позивачу з інформаційних довідок від 01 червня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у 2015 році Радехівське районне управління юстиції Львівської області (далі - Радехівське РУЮ), незважаючи на діючі договори оренди землі, укладені між ТОВ «Миколаївські лани» та третіми особами, провело державну реєстрацію права оренди цих же земельних ділянок за іншою юридичною особою - ПП «Ротен», про що Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийнято відповідні рішення.

5. Ці рішення про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, на думку позивача, є протиправними, оскільки право оренди спірних земельних ділянок вже було зареєстроване до 01 січня 2013 року і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договори оренди землі між позивачем та вищевказаними власниками земельних ділянок були чинними, тому реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем була неможлива. Проте, як зазначив позивач, відповідач на порушення вимог законодавства належним чином не перевірив попередню реєстрацію права оренди на згадані земельні ділянки, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію. З огляду на викладене позивач вважає, що такими рішеннями порушено його права та інтереси, що й зумовило звернутися до суду за їх захистом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

6. Між ТОВ «Миколаївські лани» (орендар) та фізичними особами - власниками земельних ділянок (орендодавці) укладено договори оренди землі, відповідно до яких орендодавці передали позивачу в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договори укладені строком на 5 років і набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

7. 28 листопада 2012 року Управлінням Держкомзему в Дрогобицькому районі Львівської області зареєстровано за позивачем заявлене право оренди вищезазначених земельних ділянок, тобто договори набрали чинності. Цей факт підтверджується долученими до матеріалів справи копіями договорів, а також листами Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області, яке підтвердило зареєстроване право оренди за ТОВ «Миколаївські лани» на земельні ділянки, розташовані на території Меденицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, дата реєстрації - 28 листопада 2012 року, терміном на 5 років.

8. Укладені договори сторонами достроково не розривалися, на дату розгляду й вирішення справи в суді були чинними.

9. 01 червня 2016 року з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що протягом січня - лютого 2016 року Радехівським РУЮ проведено державну реєстрацію права оренди цих же земельних ділянок, проте з іншою юридичною особою-орендарем - ПП «Ротен». Підстава внесення записів - рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

10. Про факт прийняття відповідачем вищевказаних рішень свідчать копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (права оренди землі) за ПП «Ротен».

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

11. Львівський окружний адміністративний суд постановою від 23 березня 2017 року позов задовольнив повністю.

12. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що здійснення відповідачем повторної реєстрації договорів оренди земельних ділянок свідчить про те, що така реєстрація проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідач не перевірив належним чином, чи право оренди на ці земельні ділянки зареєстровано чи ні, внаслідок чого й здійснив повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих самих земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям.

13. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 26 грудня 2017 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року скасував, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вимоги касаційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

14. У січні 2018 року ТОВ «Миколаївські лани» звернулося з касаційною скаргою про скасування постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи до цього суду для продовження розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Касаційну скаргу мотивовано тим, що ТОВ «Миколаївські лани» не заявлялись вимоги приватноправового характеру, похідними від яких були б вимоги про скасування оспорюваних рішень державного реєстратора. Натомість заявлені вимоги стосуються подвійної реєстрації права оренди, а тому справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Доводи інших учасників справи

16. Інші учасники справи відзив на касаційну скаргу не подали.

Надходження касаційної скарги на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду

17. Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 09 лютого 2018 року відкрила касаційне провадження та ухвалою від 03 квітня 2018 року на підставі частини шостої статті 346 КАС України передала справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки ТОВ «Миколаївські лани» оскаржує постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.

19. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Також таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

20. Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

21. Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин, натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

22. Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин оскільки відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право оренди на спірну земельну ділянку), не мав публічно-правових відносин з позивачем.

23. Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

24. Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, які він повинен здійснювати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний (зобов'язані) виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

25. У цій справі позивач, оскаржуючи рішення державного реєстратора, фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди і відсутністю такого права у іншої особи.

26. Так, у раніше ухваленій постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за третьою особою має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

27. Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він може вирішуватися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від того, чи будуть залучені до участі у справі в якості відповідачів орендодавці (фізичні особи).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Щодо суті касаційної скарги

28. Пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

29. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

30. Оскільки апеляційний адміністративний суд повно і всебічно дослідив фактичні обставини справи та правильно застосував законодавство під час її розгляду, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ТОВ «Миколаївські лани» без задоволення, а постанову - без змін як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

31. Наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Щодо судових витрат

32. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 139 КАС України покладається на скаржника.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївські лани» залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року у справі № 813/1849/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач О. Б. Прокопенко

Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна Л. І. Рогач

В. І. Данішевська І. В. Саприкіна

О. С. Золотніков О. М. Ситнік

О. Р. Кібенко О. С. Ткачук

В. С. Князєв В. Ю. Уркевич

Л. М. Лобойко О. Г. Яновська

Відповідно до частини третьої статті 355 Кодексу адміністративного судочинства України постанову оформлено суддею Кібенко О. Р.

Повний текст постанови підписано 27 листопада 2018 року.