Справа № 348/2384/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 348/2384/16-а

провадження № К/9901/20676/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 348/2384/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахунок пенсії;

за касаційною скаргою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (суддя Грещук Р. П.) від 06 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Святецького В. В., Гудима Л. Я., Довгополова О. М.) від 04 квітня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати до спеціального стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), період проходження строкової військової служби з 21 червня 1988 року по 12 травня 1990 року в Збройних Силах, а також період роботи на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції з 21 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року;

- зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення на підставі п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII період проходження строкової військової служби з 21 червня 1988 року по 12 травня 1990 року в Збройних Силах, а також період роботи на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції з 21 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що 17 березня 2016 року він звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за призначенням пенсії за віком, як працівнику сфери охорони здоров'я, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії в зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Позивач вказує, що відповідачем безпідставно не зараховано до його спеціального стажу роботи період проходження строкової військової служби та період роботи на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції з 21 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року.

3. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 03 травня 2017 року Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, і прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 12 лютого 2018 року касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

10. Станом на 28 листопада 2018 року заперечення або відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 у період з 01 вересня 1984 року по 27 лютого 1988 року навчався у Ковельському медичному училищі, і йому присвоєно кваліфікацію фельдшера, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1.

12. Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2, останній 01 квітня 1988 року був прийнятий у Володимир-Волинську центральну лікарню на посаду завідуючого ФАП.

13. 03 травня 1988 року ОСОБА_2 призвано на строкову службу у Збройні Сили, де він проходив службу з 21 червня 1988 року по 12 травня 1990 року.

14. З 21 червня 1990 року по 23 січня 1995 року позивач працював у Надвірнянській ЦРЛ на посаді завідуючого ФАП с. Бухтівець.

15. З 29 травня 1996 року позивач працював у Надвірнянській райсанепідемстанції на посаді інструктора-дезінфектора. 10 серпня 1998 року ОСОБА_2 на підставі наказу № 39-к було переведено на посаду помічника санітарного лікаря відділення гігієни харчування.

16. 31 грудня 2012 року ОСОБА_2 було переведено на посаду помічника лікаря із загальної гігієни відділу організації державного санітарно-епідеміологічного нагляду Надвірнянського міжрайонного управління Держсанепідемслужби України в Івано-Франківській області. У зв'язку із зміною штатного розпису 02 січня 2013 року на підставі наказу № 210 посаду позивача змінено на помічника лікаря-гігієніста відділу організації державного санітарно-епідеміологічного нагляду Надвірнянського міжрайонного управління Держепідемслужби у Івано-Франківській області.

17. З 01 грудня 2013 року позивач працював на посаді фельдшера санітарного відділу організації державного санітарно-епідеміологічного нагляду.

18. У період з 03 серпня 2015 року по 31 березня 2016 року позивач працював на посаді фельдшера санітарно-гігієнічного відділу Надвірнянського міськрайонного управління.

19. 01 квітня 2016 року ОСОБА_2 прийнято у ДУ Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України в порядку переведення на посаду фельдшера санітарного відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень Надвірнянського міськрайонного відділу.

20. 17 березня 2016 року позивач, вважаючи, що його вислуга років у сфері охорони здоров'я 26 років 06 місяців та 22 дні, він звернувся до відповідача із письмовою заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

21. Листом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 30 березня 2016 року № 51/ф-15 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку із тим, що пільговий стаж його роботи становить 23 роки 3 місяці 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Водночас, позивачеві відмовлено в зарахуванні до його пільгового стажу періоду проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах та періоду роботи на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції з 29 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року.

22. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що на день призову на строкову військову службу ОСОБА_2 працював завідуючим ФАП Володимир-Волинської ЦРЛ, тобто в закладі та на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі - Постанова КМУ № 909), а тому перебування позивача на військовій службі повинно бути зараховано не тільки до загального стажу, а й до спеціального.

24. Що стосується вимог позивача зарахувати до спеціального стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення періоду його роботи на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції з 21 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року, суд першої інстанції зазначав, що до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, зараховується робота, зокрема, у лікарняних закладах, санаторно-епідеміологічних закладах на посадах лікарів та середнього медичного персоналу.

25. Водночас, як встановлено судом першої інстанції у період роботи ОСОБА_2 на посаді інструктора дезінфектора, посада «Дезінфектор» відносилась саме до працівників середнього медичного персоналу, що підтверджується довідкою Головного управління Держсанепідслужби України в Івано-Франківській області №03-19/2791 від 06 жовтня 2015 року.

26. У зв'язку з наведеним, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що періоди проходження строкової військової служби у Збройних Силах та роботи на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції з 29 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року безпідставно невраховані відповідачем до спеціального стажу позивача, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення на підставі п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

27. У касаційній скарзі скаржник вказує, що посада інструктора-дезінфектора, на якій позивач працював у період з 29 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року, не відноситься до посад, затверджених списком професій і посад працівників охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 жовтня 2002 року № 385.

28. Також скаржник в обґрунтування доводів касаційної скарги вказує, що Постановою КМУ № 909 не передбачено зарахування часу проходження військової служби до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

29. Скаржник вказує, що законних підстав для зарахування періоду проходження військової служби до вислуги років немає, оскільки ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено можливість зарахування лише періоду проходження військової служби при призначенні пенсій на пільгових умовах по Списку № 1 та № 2, а також пенсій за нормами Закону України «Про державну службу».

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

31. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 01 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

32. Постанова Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04 листопада 1993 року № 909 передбачає, зокрема, посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

33. Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

34. Пунктом «в» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

35. Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

36. Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, відповідно до якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

37. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про зарахування періоду проходження строкової військової служби до спеціального стажу роботи, який дає позивачу право на отримання пенсії за вислугу років.

38. Водночас, згідно з Постановою КМУ № 909, якою було затверджено Перелік закладів і установ охорони здоров'я і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років зараховуються, зокрема, періоди роботи у санітарно епідеміологічних закладах на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад).

39. Номенклатурою спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою» від 23 листопада 2007 року № 742 передбачена спеціальність «медико-профілактична справа», за якою атестуються молодші спеціалісти з медичною освітою, що працюють, зокрема, на посадах інструкторів-дезінфекторів.

40. Професійна назва «інструктор-дезінфектор» передбачена розділом «Фахівці» галузевим випуском 78 «Охорона здоров'я» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29 березня 2002 року № 117, кваліфікаційними вимогами до якої є неповна вища освіта (молодший спеціаліст) за напрямом підготовки «Медицина», спеціальністю «Медико-профілактична справа». У зазначеному розділі затверджені професійні назви спеціалістів, які належать до середнього медичного персоналу (з неповною вищою медичною освітою, раніше - середньою медичною освітою).

41. Відповідно до раніше діючого законодавства посада «інструктор-дезінфектор» також, належала до середнього медичного персоналу.

42. Пунктом 1 розділу II «Лікарі та інший медичний персонал» Переліку установ, організацій та посад, робота в яких, дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 17 грудня 1959 року № 1397 передбачено, що час роботи в санітарно-профілактичних закладах на посаді дезінфекційного інструктора зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

43. Отже, посада дезінфекційного інструктора як відповідно до чинного, так і раніше діючого законодавства може бути віднесена до середнього медичного персоналу, і час роботи на цій посаді у санітарно профілактичних закладах зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

44. Враховуючи, що позивач у період з 29 травня 1996 року по 10 серпня 1998 року працював на посаді інструктора-дезінфектора у Надвірнянській райсанепідемстанції, яка відповідно до чинного, так і раніше діючого законодавства віднесена до середнього медичного персоналу, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що час роботи на цій посаді підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

45. Підсумовуючи, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі про задоволення позовних вимог.

46. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

48. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

49. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі № 348/2384/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб