Справа № 761/1892/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/1892/18 Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.В.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року

у справі №761/1892/18 (розглянутої у спрощеному позовному провадженні)

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просила

- скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21 грудня 2017 року №10/9-Фк про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,

- провадження по справі про адміністративне правопорушення за протоколом № 9/ФК від 08 грудня 2017 року закрити за відсутність складу адміністративного правопорушення.

Одночасно з позовом було подано заяву про поновлення процесуального строку, мотивну тим, що оскаржувана постанова нею була отримана лише 29 грудня 2017 року, а враховуючи святкові та вихідні дні, зазначений позов нею було подано лише 09 січня 2018 року, після отримання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на відсутність з її боку порушень норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в свою чергу відсутність підстав для прийняття відповідачем постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року поновлено ОСОБА_3 процесуальний строк на звернення до суду, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про накладення адміністративного стягнення від 21 грудня 2017 року № 10/9-Фк. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову постанову про відмову в задоволення позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та скасовано постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. ст.315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 грудня 2017 року уповноваженою особою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №9/Фк, у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірних відомостей Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

21 грудня 2017 року уповноваженою особою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №9/Фк було винесено постанову № 10/9-ФК про притягнення ОСОБА_3П, до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 850,0 грн. на користь держави, у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Не погоджуючись із такими діями та постановою відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила суд скасувати накладене на неї адміністративне стягнення.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3. та скасовуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, мотивував своє рішення тим, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем необґрунтовано, з порушенням процесуальних норм складення протоколу та без належного підтвердження наявності події складу правопорушення вчиненого позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про накладення адміністративного стягнення 25 жовтня 2017 року. головний бухгалтер ТОВ «ІКС-ЧЕЙНДЖ» ОСОБА_3 особисто намагалась надати Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звітність ТОВ «ІКС-ЧЕЙНДЖ» за ІІІ квартал 2017 року.

Однак працівник сервісного центру Нацкомфінпослуг звітність не прийняв, оскільки не було зазначено переліку (опису) документів що подаються. У зв'язку з чим ОСОБА_3 було прийнято рішення надати звітність за допомогою засобів поштового зв'язку, що підтверджується чеком про відправку та опис документів з відбитком поштового штемпеля від 25 жовтня 2017 року. Зазначений лист відправлений на ім'я «Держкомнацфін», а в описі листа адресат зазначений як «Держкомфінпослуг», таким чином лист із звітністю до «Нацкомфіннпослуг» не надходив.

Отже документи, які б підтверджували факт відправки звітності ТОВ «ІКС-ЧЕЙНДЖ» до Нацкомфінпослуг відсутні.

З огляду на зазначене, ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності як посадова особа ТОВ «ІКС-ЧЕЙНДЖ» за правопорушення, що полягало в неподанні до Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг відповідної звітності товариства в строки встановлені законодавством.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірних відомостей національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, тягне за собою накладення на посадову особу штрафу в розмірі від 50 до 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 6 ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою цієї статті, здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до норм ст. 244-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства, що регулює фінансові механізми здійснення інвестицій у будівництво житла (стаття 166---13), а також із невиконанням законних вимог посадових осіб національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (стаття 188-29).

Від імені національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право голова, інші члени комісії, а також уповноважені комісією посадові особи.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 16 грудня 2010 року № 969, затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Відповідно до п. 2.1.1. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України протокол повинен відповідати вимогам, викладеним у ст. 256 КУпАП.

Згідно зі статтею 256 КупАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Нормами статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції посадовою особою при складенні протоколу про адміністративне правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог КУпАП не дотримано.

В порушення положень ст. 256 КУпАП, уповноваженою особою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ОСОБА_4 у протоколі про адміністративне правопорушення від 08 грудня 2017 року за № 9/Фк не було зазначено суть адміністративного правопорушення (норма права яка встановлює порушення та відповідальність за нього), його місце та, час вчинення. Також відсутні відомості, яке рішення було прийнято відповідачем при поданні позивачкою звітності ТОВ «ІКС-ЧЕЙНДЖ».

Надана стороною відповідача копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення взагалі не містить відомостей, що позивачу було запропоновано надати пояснення по суті зазначеного адміністративного правопорушення.

Частина 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на яку, в обґрунтування своєї позиції посилається відповідач, визначає, що забезпечує складання та подання у встановлені строки фінансової звітності головний бухгалтер, або інша особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

Таким чином, зважаючи на те, що законодавством визначено альтернативні варіанти для визначення посадової особи, відповідальної за ведення бухгалтерського обліку підприємства, то вирішуючи питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності, вказане витання мало бути з'ясоване, а відповідачем мало бути доведено, що ведення бухгалтерського обліку підприємства забезпечується саме позивачкою ОСОБА_3, а не іншими посадовими особами.

Однак жодних доказів на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

Враховуючи викладені обставини справи колегія суддів погоджується з висновкми суду першої інстанції, що зазначені порушення відповідачем вимог закону при складанні протоколу про адміністративне стягнення унеможливлюють прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем вимог закону, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення та не спростував наявні процесуальні порушення при складенні протоколу.

Беручи до уваги положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення штрафу у розмірі 850,00 грн.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 272, 286, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький