Справа № 0440/5561/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 0440/5561/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (суддя Ільков В.В.)

у справі № 0440/5561/18

за позовом ОСОБА_1

до Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Петриківської селищної ради Дніпропетровської області

про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Петриківської селищної ради Дніпропетровської області, в якому просив:

- скасувати, як незаконне, рішення Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області за № 309-9/УП від 27.06.2018 про відмову у виділенні земельної ділянки площею 0,30 га, розташованої за АДРЕСА_1 Дніпропетровської області;

- зобов'язати виконавчий комітет Петриківської селищної ради Дніпропетровської області розглянути по суті звернення позивача від 12.03.2018 щодо припинення права користування його померлим сином ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,30 га, розташованої за № АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 закрито провадження у адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі виник між позивачем та органом місцевого самоврядування - відповідачем-1 Петриківською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області та відповідачем-2 виконавчим комітетом Петриківської селищної ради Дніпропетровської області щодо права володіння та користування земельною ділянкою площею 0,30 га, розташованої за № АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Суд встановив, що даний позов не містить ознак публічно-правового спору, а витікає із земельних правовідносин, які існують між позивачем та відповідачами щодо визнання права користування земельною ділянкою площею 0,30 га, розташованої за № АДРЕСА_1, Дніпропетровської області, яка перебувала у праві користуванні у сина позивача.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 18.09.2018, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач вважає, що суд першої інстанції незаконно закрив провадження у даній справі, чим порушив вимоги статті 19 КАС України.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на тому, що розгляд даної справи має здійснюватись в порядку адміністративного судочинства.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (п.7 ч.1 ст.4) - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно Рішенню Конституційного Суду № 19-рп/2011 від 14.12.2011 щодо офіційного тлумачення наведеної норми Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Як зазначено Конституційним Судом Україні у вказаному Рішенні:

п.4.1 - права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

п. 4.2 - рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено, що суб'єктний склад та характер спору є визначальними для встановлення предметної юрисдикції суду.

Втім, судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин, суть яких фактично полягає у відмові в розгляді поданої позивачем заяви про виділення йому земельної ділянки площею 0,30 га, розташованої за № АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, і жодним чином не стосується визнання за позивачем права користування означеною земельною ділянкою, яка перебувала на праві користування у сина позивача ОСОБА_1, в тому числі у порядку спадкування.

В даному випадку спірні правовідносини не пов'язані із захистом порушеного права користування земельною ділянкою, з наведених в позові обставин вбачається, що питання, пов'язаного з визнанням права користування на земельну ділянку, у позивача не виникало.

Позивач є особою, що зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель комунальної власності.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З огляду на норми права, якими встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, вбачається, що відповідач (Петриківська селищна рада) у спірних правовідносинах виступає саме як суб'єкт владних повноважень у розумінні ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України у процесі реалізації наданих йому функцій у галузі земельних відносин, отже даний спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Конституційний Суд України у рішенні від 01.04.2010 №10-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України вирішив: положення п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності потрібно розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у даній справі, що відповідачі у спірних правовідносинах не здійснювали владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм права.

Суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи, при вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі, неправильно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим ухвала суду відповідно до ст.320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі №0440/5561/18 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко