Справа № 646/12539/16-а
Суддя: Янцовська Т. М.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/646/8/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.18 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Янцовська Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 646/12539/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

25.11.2016 р. до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2016 р. в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, вартість квитків на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII. В обґрунтування позову зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, йому встановлено 3 групу інвалідності, а тому відповідно до ст. 48 Закону № 796-XII має право на отримання щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. 24.10.2016 р. він звернувся до відповідача з заявою про виконання вимог ст. 48 вищезазначеного Закону, але відповідь від відповідача на заяву не отримав, чим порушено його конституційне право. Крім того, позивач скористався своїм правом на безоплатний проїзд відповідно до ст. 20 Закону № 796-XII; проїзні документи ним надано відповідачу для оплати, але до теперішнього часу вимоги закону відповідачем не виконані. Крім того, просить зобов'язати відповідача провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за судовими рішеннями, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2016 рік.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.08.2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до свого провадження, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. У встановлений строк відповідач не подав відзив.

У відзиві від 03.07.2018 р. відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у зв'язку з відсутністю протиправних дій з боку Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради, посилаючись на те, що доплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2011-2014 роки у відповідності до рішень суду розраховано з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги на оздоровлення у квітні 2011-2014 років у розмірі 90 гривень. Виплати за рішеннями судів управлінням не проводились у зв'язку з відсутністю у державному бюджеті видатків на забезпечення виконання судових рішень. Заперечення щодо нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 р. не надано.

17.09.2018 р. позивач звернувся з заявою про відмову від позову в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити вартість квитків на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII., у зв'язку з чим ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.10.2018 р. закрито провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії А № НОМЕР_1 від 10.10.2001 р.

З довідок МСЕ № 019539, № 704358 убачається, що позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 28.05.2003 р. безстроково, з 12.03.2018 р. - 2 групу інвалідності безстроково.

Даних щодо звернення позивача до відповідача з вимогою про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 р. в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, вартості квитків на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суду не надано.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (у редакції від 9 липня 2007 р.) передбачалося, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам третьої групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. № 107-VI внесено зміни, зокрема, до ст. 48 Закону № 796-XII, та викладено цю норму у редакції, згідно із якою, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 таке звуження права осіб на одержання щорічної допомоги на оздоровлення і положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. № 107-VI про внесення таких змін до редакції ст. 48 Закону № 796-XII визнано неконституційними та зазначено, що Закон № 796-XII діє в попередній редакції, тобто від 9 липня 2007 р., відповідно до якої розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам третьої групи складав в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

У подальшому Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII внесено зміни, зокрема, до ст. 48 Закону № 796-XII, та вказану статтю викладено у редакції, згідно з якою щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», в зазначеній частині цей Закон набирає чинності із 1 січня 2015 р.

Отже, починаючи з 1 січня 2015 р. стаття 48 Закону № 796-XII не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Зазначені зміни не визнані неконституційними та є чинними.

Кабінет Міністрів України на виконання вимог ст. 48 Закону № 796-XII визначив порядок та розмір соціальних виплат (допомоги), передбачених цією статтею.

Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено інвалідам III групи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 90 гривень.

В зв'язку з наведеним суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 р. в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII, оскільки дана норма Закону є нечинною.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні «Великода проти України» від 3 червня 2014 р., законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Що стосується вимог позивача про перерахунок раніше призначеної щорічної допомоги на оздоровлення виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за 2016 р. за рішеннями суду, суд виходить з того, що законодавством не передбачено у зв'язку з наступним підвищенням мінімальної заробітної плати право на перерахунок допомоги, розмір якої встановлений рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не знаходить підстав для визнання дій відповідача неправомірними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.11.2018 р.

Суддя: Т.М. Янцовська