Справа № 295/6207/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/6207/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

26 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив військову службу і згідно наказу МО України №706 від 29.07.2016року та наказу начальника Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_1 ) №1649 від 31.08.2016року звільнений з військової служби у запас.

Судом встановлено, що позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2015 та 2016роки та компенсацію за невикористані дні відпустки за 2016рік. Вказані обставини також підтверджуються дослідженим судом грошовим атестатом Позивача (а.с.10).

Позивачу нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою КМ України №889 від 22.09.2010року.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена до того чи підлягає врахуванню розмір такої щомісячної додаткової грошової допомоги при визначенні розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015 та 2016 роки та компенсації за невикористані дні відпустки за 2016рік.

Безспірно, постановою КМ України від 22 вересня 2010 р. N 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (надалі - постанова N889) військовослужбовцям була встановлена щомісячна додаткова грошова винагорода.

Відповідно до пункту 2 цієї постанови N889 граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання постанови N889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року N595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за N 1194/18489; з наступними змінами; далі - Інструкція N595), положення якої застосовуватися протягом спірних 2015-2016років.

У цій Інструкції N595 визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Відповідно до пункту 5 Інструкції N595 винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції N595 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Як зазначено в ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (надалі - Закон N 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року N 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова N1294), в редакції на час спірних відносин, затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (додаток N25 до постанови N1294) ні грошова допомога на оздоровлення, ні компенсація за невикористані дні відпустки, ні винагорода, яка передбачена постановою N889, не віднесені ні до щомісячних додаткових ні до одноразових видів грошового забезпечення.

Приписами ст.10-1 Закону N2011-XII визнано, що такі виплати (грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористані дні відпустки) є відповідними соціальними гарантіями права військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку.

Тобто, ці виплати (грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористані дні відпустки) мають окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачуються тільки тим військовослужбовцям, які мають на них право. Такі виплати не здійснюються щомісячно і знаходяться в залежності від порядку й умов, що нормативно встановлені для них розпорядником коштів, і водночас до їх складу не включається винагорода, передбачена постановою N889.

Зазначене свідчить, що позивачу правомірно при визначенні розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015 та 2016роки та компенсації за невикористані дні відпустки за 2016рік не враховувалася винагорода, передбачена постановою N889.

Суд вважає безпідставними та помилковими твердження позивача про врахування у спірних відносинах правові позиції Верховного Суду України щодо складових грошового забезпечення при визначенні розміру пенсії військовослужбовцям.

Більш того, Верховним Судом України висловлена правова позиція, зокрема, у постановах від 30 червня 2015року №21-1446а15 та від 17 жовтня 2011 року, 21 лютого та 25 вересня 2012 року, 5 листопада 2013 року, 30 вересня 2014 року (NN 21-226а11, 21-463а11, 21-241а12, 21-210а13, 21-297а14 відповідно), що винагорода, передбачена постановою N889, не підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії військовослужбовцям.

Суд вважає безпідставними та помилковими твердження Позивача, що рішення Богунського районного суду від 02.04.2018року у справі №295/11615/17, яким задоволено його позовні вимоги з аналогічних доводів щодо перерахунку одноразової грошової допомоги задоволені, звільняє його від доказування цих фактів в даній справі.

Позивач помилково ототожнив обставини, які встановлені судовим рішенням, із правовою оцінкою, наданою судом певному факту при розгляді іншої справи, та не врахував, що приписами ч.7 ст.78 КАС України прямо зазначено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Безспірно, за приписами ч. ст.9 Закону N2011-XII грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Разом з тим, як зазначено в ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року N 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

В п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, також прямо зазначено, що індексації підлягають доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Враховуючи, що зазначені Позивачем грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористані дні відпустки не мають постійного характеру, не є складовими грошового забезпечення військовослужбовців, а тому не підлягають індексації.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.