Справа № 826/13874/17
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Мєзєнцева Є.І.

Секретар судового засідання: Коломійцева А.О.

За участі Відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.18р. у справі №826/13874/17 за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу

у с т а н о в и в:

у жовтні 2017 року Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 95 980,88 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.18р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що за Відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати за землю у розмірі 95 980,88 грн., яка виникла внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань, самостійно визначених платником податків у податкових деклараціях з плати за землю № від 22.02.16р. та № від 17.02.17р.

Відповідач у свою чергу заперечує наявність податкового боргу з посиланням на те, що договір оренди землі від 20.12.12р., укладений між ОСОБА_2 та Білецькою сільською радою розірваний з 18.04.2016 року, у зв'язку з чим Відповідачем були подані до контролюючого орану відповідні уточнюючі декларації, які прийняті податковим органом, проте безпідставно не враховані.

Заслухавши суддю-доповідача, Відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із розірванням договору оренди землі Позивачем були подані контролюючому органу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землю, якими стороновано грошові зобов'язання, самостійно визначені платником податку у раніше поданих податкових деклараціях за 2016 та 2017 роки. Постановою суду в адміністративній справі №826/17301/16, яка набрала законної сили, встановлений факт припинення права оренди та погашення заборгованості згідно раніше поданої податкової звітності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Судом першої інстанції установлено, що Відповідачем було подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю № від 22.02.16р. (за 2016 рік) та № від 17.02.17р. (за 2017 рік), у яких самостійно визначено грошове зобов'язання щомісячно у сумі 23 448,21 грн. та у сумі 133,22 грн. відповідно.

З обставин справи №826/17301/16, рішення у якій набрало законної сили, судом встановлено, що з 26.04.16р. припинено право оренди Відповідача на земельну ділянку загальною площею 3,8296 га (кадастровий номер НОМЕР_1. У зв'язку з цим, Відповідачем 28.04.16р. було подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, якою зменшено податкове зобов'язання на загальну суму 202 079 грн.; 07.06.16р. Відповідачем подано до контролюючого органу другу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, якою зменшено податкове зобов'язання на суму 58 540,24 грн. Згідно уточнюючої декларації, платежі зі сплати орендної плати за землю знято з 18.04.16р.

Також Відповідачем було подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік № від 20.03.17р., у якій зменшено податкове зобов'язання на суму 1 598,64 грн. (133,22 грн. щомісячно).

З метою з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом згідно ухвали від 06.11.18р. зобов'язано ГУ ДФС у Тернопільській області провести звірку з Відповідачем щодо заявленої до стягнення суми податкового боргу, що виник за податковими деклараціями з плати за землю від 22.03.16р. № та від 17.02.17р. № (з урахуванням поданих ФОП ОСОБА_2 уточнюючих декларацій з плати за землю за 2016 рік, прийнятих податковим органом, а також факту розірвання Білецькою сільською радою з Відповідачем договору оренди земельної ділянки площею 3,8296 га з 18.04.16р та встановлених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.18р. обставин щодо спірних правовідносин).

Відповідач з метою виконання вимог ухвали апеляційного суду звернувся до контролюючого органу із листом (згідно відмітки ГУ ДФС у Тернопільській області лист отриманий 23.11.18р) про проведення звірки, втім станом на момент розгляду справи (27.11.18р.) доказів проведення між сторонами звірки суду не надано.

Разом з тим, Відповідачем надано суду лист Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 27.06.17р. №12828/7/19-18, з якого вбачається, що згідно з даними ІС «Податковий блок» з урахуванням поданих уточнюючих податкових декларацій з плати за землю (№ від 28.04.16р., № від 07.06.16р., № від 20.03.17р.) та сплатою узгодженого податкового зобов'язання, зменшено суму податкового боргу на 92 812,48 грн. Сума непогашеного боргу становить 3 197,08 грн.

Зазначений лист було видано за результатами проведеної між сторонами звірки у межах розгляду справи №826/17301/16. Постановою апеляційного суду у цій справі встановлено, що згідно платіжного доручення №521 від 04.07.17р. Відповідачем погашено борг з орендної плати у сумі 3 197,08 грн.

Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Таким чином, враховуючи, що Відповідачем у відповідності до вимог законодавства були подані до контролюючого органу уточнюючі декларації з плати за землю за 2016 та 2017 роки, які враховані контролюючим органом, а також факт сплати платником податку боргу у сумі 3 197,08 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення у судовому порядку з ФОП ОСОБА_2 заборгованості у заявленій контролюючим органом сумі.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.18р. у справі №826/13874/17 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.18р. у справі №826/13874/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст постанови складений: 28.11.2018