Справа № 826/2792/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2792/18 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС Україна" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТС Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1 від 16.11.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Київська міська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС Україна", в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Київської міської митниці Державної фіскальної служби України задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» на підставі зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу №10/11/14/01 від 10.11.2014 року та додатку до контракту від 10.11.2017 року № 397, укладеного між позивачем, як покупцем, і компанією United Trading System Scandinavia АВ, як продавцем, здійснювало імпорт товару - гліциділовий ефир Cardura Glycidyl Ester E10P торговельної марки Cardura, виробник Hexion B.V., країна виробництва Нідерланди, у кількості 3200 кг (16 діжок по 200 кг) загальною вартістю 14 473,60 USD за 3200 кг (4,523 USD за 1 кг) на умовах поставки СІР Київ.

15.11.2017 року позивачем було подано електронну митну декларацію до ВМО № 1 м/п «Східний» Київської міської митниці ДФС (присвоєно №UA100070/2017/211493).

16.11.2017 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1, згідно з яким було визначено митну вартість товару із застосуванням методу 2б - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - 4,8USD /кг (15360,00 USD за 3200 кг) з посиланням на митну декларацію від 28.08.2017 року №UA100010/2017/275158 іншого декларанта. На підставі зазначеного рішення про коригування митна вартість імпортованого позивачем товару збільшилася з 14 473,60 USD до 15 360,00 USD.

У зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2017/200015/1 від 16.11.2017 року відповідачем було відмовлено в прийнятті митної декларації позивача та митному оформленні товару (карта відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2017/02904 від 16.11.2017 року).

За результатами розгляду скарги позивача від 27.11.2017 року відповідачем листом від 11.12.2017 року №11478/10/26-70-19-01 відмовлено у скасуванні оскаржуваного рішення.

Позивач, вважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

У частині 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу.

Згідно з частинами 5, 6 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частин 3, 6 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для надання на вимогу відповідача додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України стала наявність розбіжностей - копія декларації країни відправлення №MRN 17NLJ9JО1ОАХ6VWD50 від 03.11.2017 року не має чіткого посилання на інвойс, на підставі якого товар було оформлено в режим експорту. Після надання позивачем додаткових документів відповідачем було встановлено, що розширений прайс-лист виробника товару, дійсний з 01.09.2017 року, містить інформацію щодо умов поставок Інкотермс, відмінних від визначених у митній декларації №UA100070/2017/211493 та додатку № 397 від 08.11.2017 року до зовнішньоекономічного контракту №10/11/14/01 від 10.11.2014 року.

Разом з тим, декларація країни відправлення не віднесена до документів, які підлягають обов'язковому наданню в підтвердження митної вартості товарів відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, перелік яких є вичерпним. При цьому, позивачем були надані всі необхідні документи в підтвердження митної вартості товару, у тому числі рахунок-фактура (інвойс), декларації-інвойси, складені уповноваженими експортерами, до яких у відповідача не було зауважень щодо відповідності зазначених у них даних.

За таких обставин, недоліки декларації країни відправлення, наданої позивачем за власною ініціативою, не мали характеру розбіжностей, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що позивачем невірно визначено митну вартість товару.

Відповідно до частин 1, 3 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки відповідачем не було доведено, що відомості, які використовувалися позивачем при визначенні митної вартості товару, не підтверджені документально, або відсутні будь-які складові митної вартості товару, або наявні інші обставини, передбачені частиною 2 статті 58 Митного кодексу України, відповідач неправомірно застосував метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів замість основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав, передбачених частиною 1 статті 55 Митного кодексу України для прийняття відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості товару, який імпортувався позивачем за митною декларацією №UA100070/2017/211493.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду в суді апеляційної інстанції) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2018 року.

v