Справа № 638/13200/18
Суддя: Цвірюк Д. В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря - Кириллової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти 6 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Босиста Юрія Михайловича про скасування постанови,-

встановив:

Адвокат Чернишов Б.С. звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти 6 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Босиста Юрія Михайловича, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі №342906 від 05.08.2018 року стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та стягнути з Управління патрульної поліції Харківської області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правову допомогу в розмірі 14 400 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою №342906 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відповідачем встановлено, що 05.08.2018 року о 19.20 год. у м.Харкові на пр.Гагаріна буд.174 водій керував ТЗ, на якому (причепі) не працювали задні стоп сигнали. На підставі вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. З вказаною постановою не погоджується, вважає її такою, що винесена з порушенням законодавства і є такою, що підлягає скасуванню, оскільки розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції не надав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, а саме ознайомитись з доказами його правопорушення та ти правову допомогу, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Також зазначає, що відповідачем було порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме не було проведено підготовки до розгляду справи, не було оголошено даних посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було проігноровано клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, чим порушено вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП. Також зазначає, що для отримання правової допомоги позивачем був укладений Договір про надання правової допомоги №05/09-1 від 05.09.2017 року з Адвокатським бюро «Чернишова Бориса Сергійовича» та позивачем було сплачено за договором, завданням на виконання 14 400 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, його представник надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не надав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №342906 від 05.08.2018 року вбачається, що позивача визнано винним у тому, що він керував транспортним засобом Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 05.08.2018 року о 19 годині 20 хвилин в м.Харкові по пр.Гагаріна 174, на якому (причеп) не працювали задні стоп сигнали, чим порушив п.31.4.3 А ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі такими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до частини 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ч.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту позову вбачається, що позивач, не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стверджує, що не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Отже, при складенні оскаржуваної постанови, позивачем оспорено допущене правопорушення, однак відповідач в порушення ч.5 ст.258 КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КупАП.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначені положення Кодексу визначають систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного, справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише в разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Як вбачається з пояснень позивача, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не надав йому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а також порушено порядок, передбачений ст.278, 279 КУпАП щодо підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду, а також розгляд у справи.

Крім того, у відповідності до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 КУпАП мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення» застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Відповідно до ст.ст.72, 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем до суду не надано жодних доказів, які би підтвердили правомірність його дій та законність підстав винесення постанови про адміністративне правопорушення.

За приписами п.3 ч.1 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями. Встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, відповідно і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання щодо співмірності відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 14400 гривень, суд виходить з того, що відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п.1 ч.3, ч.4 ст.134 КАС України).

Згідно зі ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судовим розглядом встановлено, що 05.09.2018 р. між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Чернишов Борис Сергійович» укладено договір №05/09-1 про надання правової допомоги (в подальшому - Договір), за умовами якого Адвокатське бюро в особі директора Чернишова Бориса Сергійовича надає правову допомогу за завданням другої сторони стосовно оскарження постанови Управління патрульної поліції Харківської області стосовно притягнення клієнта до адміністративної відповідальності.

На підтвердження виконання умов Договору подано завдання на виконання до Договору про надання правової допомоги від 05.09.2018 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 05.09.2018 року про оплату ОСОБА_1 Адвокатському бюро «Чернишов Борис Сергійович» послуг за надання професійної правничої допомоги у розмірі 14 400 грн., акт виконаних робіт до Договору від 10.09.2018 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.

Дослідивши поданий акт виконаних робіт від 10.09.2018 року, суд встановив, що в ньому в порушення вимог ч.4 ст.134 КАС України не деталізовано: які саме документи клієнта аналізувались адвокатом протягом 4 годин на суму 3200 грн.; яка саме судова практика аналізувалася адвокатом протягом 5 годин на суму 4000 грн.; чим обґрунтована вартість складання та подання позовної заяви протягом 9 годин на суму 7200 грн.

Крім того, предметом позову в цій справі є оскарження постанови серії ВР №342906 від 05.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, тобто, ця справа є справою незначної складності.

З врахуванням викладених вище обставин суд вважає необхідним клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково в сумі 1000 грн., оскільки у поданих документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг в сфері права в розмірі 14 400 грн. із посиланням на первинні документи, цей розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, справа в суді розглянута за одне засідання.

Керуючись ст.ст.7, 9, 122, 251, 278, 279, 280, 288 КУпАП, ст.ст.5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти 6 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Босиста Юрія Михайловича про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР №342906 від 05.08.2018 року, винесену інспектором взводу №2 роти 6 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Босиста Юрієм Михайловичем у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Закрити провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 02.04.2008 року, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (м.Харків, вул.Шевченка буд.315-А) судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 26.11.2018 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк