Справа № 812/1131/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року справа №812/1131/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 р. (у повному обсязі складено та підписано 20 липня 2018 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/1131/18 (головуючий І інстанції суддя К.Є. Петросян) за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.04.2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз», в якому просив стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 1130 741, 05 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17 квітня 2018 по 17 квітня 2018 у розмірі 631, 98 грн., разом 1 131 373, 02 грн.; вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 4-6).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 р. адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52Б, ) на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ( , 93003, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Слав'янська, 28) адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 1 130 741,05 грн (один мільйон сто тридцять тисяч сімсот сорок одна гривня 05 коп.) та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року у розмірі 631,98 грн (шістсот тридцять одна гривня 98 коп.) на розрахунковий рахунок 0080 ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, код ОКПО 37944909, код доходу 50070000.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень до неї, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Відповідачем було направлено до Фонду соціального захисту інвалідів форму № 10-ПІ за 2017 року. До Сєвєродонецького міського центру зайнятості було надіслано звітність форми 3-ПН. Періодичність надання роботодавцем форми звітності № 3-ПН не встановлена жодним нормативно-правовим актом.

Крім того, керівництвом ПАТ «Луганськтепловоз» протягом 2017 року були створені робочі місця для осіб, які мають групу інвалідності, здійснювався пошук, відбір, працевлаштування осіб, які мають групу інвалідності, для осіб з інвалідністю забезпечувались робочі місця з відповідною оплатою праці, направлено листи до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів з проханням надати допомогу у пошуку осіб з інвалідністю для подальшого працевлаштування, представник відповідача приймав участь у «Ярмарку вакансій».

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції-залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз», ідентифікаційний код 05763797, є юридичною особою та зареєстроване у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 15.02.2008 за № 44/129/710, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 28.02.2013 № 2329 (т. 1 а.с.13, т. 2 а.с.218-223).

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів ПАТ «Луганськтепловоз» за 2017 рік форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 2239 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 62 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 90 осіб (т. 1 а.с.14).

Позивачем нараховано адміністративно-господарську санкцію за невиконання відповідачем нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017 рік у розмірі 1 130 741,05 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 631,98 грн (т. 1 а.с.20).

Листом від 19.02.2018 № 03-10/179 позивач попередив відповідача про нарахування адміністративно - господарської санкції у розмірі 1130741,08 грн., вказаний лист надіслано відповідачу та отримано останнім 21.02.2018 (т. 1 а.с.18,19).

На запит Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 20.02.2018 № 04-02/190 Сєвєродонецьким міським центром зайнятості 27.02.2018 надано інформацію, якою повідомлено, що протягом 2017 року від ПАТ «Луганськтепловоз» надходила інформація про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю за формою 3 ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», а саме: 11.04.2017 - 7 вакансій, 16.05.2017 - 6 вакансій, 06.06.2017 - 6 вакансій, 20.06.2017 - 15 вакансій, 25.07.2017 - 26 вакансій, 30.08.2017 - 26 вакансій, 27.09.2017 - 26 вакансій, 22.11.2017 - 26 вакансій, 20.12.217 - 26 вакансій. Відмов підприємства у працевлаштуванні інвалідів за направленням центру зайнятості не було (т. 1 а.с.17).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним у даній справі є правомірність стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2017 році у сумі 1130 741, 05 грн. та пеню у розмірі 631, 98 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів першого та пятого Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (затверджене Наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 року № 129) Фонд соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Фонд відповідно до покладених на нього завдань: координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: зокрема, збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-12 (надалі - Закон України № 875), саме Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Стаття 19 Закону № 875 встановлює для підприємств (обєднань), установ і організацій (далі підприємства) нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів: для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 20 Закону № 875, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18-1 Закону № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Частина 4 статті 20 Закону № 875 передбачає, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій з огляду на наступне.

Як вбачається зі звіту форми 10-ПІ від 14.02.2018, який отримано позивачем 15.02.2018, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві у 2017 році складала 2239 особи, що підтверджується також штатним розкладом на 2017 рік. У звіті, підписаному керівними особами підприємства рядок 06 «сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів» не містить цифрових показників (т.1 а.с.33).

Також до вказаного звіту відповідачем було надано пояснювальну записку (т.2 а.с.224-234, т. 3 а.с.1-172, 175-178).

Позивачем було надіслано до Сєвєродонецького міського центру зайнятості наступну звітність форми 3-ПН:

- 04.04.2017 звітність від 27.03.2017, яка отримана останнім 06.04.2017, з визначенням 2 вакансій (т. 1 а.с.77-82, т. 3 а.с.177-185);

- 06.04.2017 звітність від 06.04.2017, яка отримана останнім 11.04.2017, з визначенням 6 вакансій (т. 1 а.с.50-60, т. 3 а.с.186-196);

- 18.05.2017 звітність від 16.05.2017, яка отримана останнім 19.05.2017, з визначенням 6 вакансій (т. 1 а.с.61-75, т. 3 а.с.197-211);

- 02.06.2017 звітність від 01.06.2017, яка отримана останнім 06.06.2017, з визначенням 6 вакансій (т. 1 а.с.34-49, том 4 а.с.1-16);

- 15.06.2017 звітність від 15.06.2017 (уточнювальну на зміну звітності поданої 27.03.2017, 06.04.2017, 16.05.2017, 01.06.2017), яка отримана останнім 19.06.2017, з визначенням 15 вакансій (т. 1 а.с.126-156, т. 4 а.с.17-47);

- 24.07.2017 звітність від 18.07.2017 (уточнювальну на зміну звітності поданої 27.03.2017, 06.04.2017, 16,05,2017, 01.06.2017, 15.06.2017), яка отримана останнім 25.07.2017, з визначенням 26 вакансій (т. 1 а.с.83-125, т. 4 а.с.48-90);

- 29.08.2017 звітність від 14.08.2017 (уточнювальну на зміну звітності поданої 27.03.2017, 06.04.2017, 16.05.2017, 01.06.2017, 15.06.2017, 18.07.2017), яка отримана останнім 30.08.2017, з визначенням 26 вакансій (т. 1 а.с.175-207, т.2 а.с.1-10, том 4 а.с.91-133);

- 26.09.2017 звітність від 18.09.2017 (уточнювальну на зміну звітності поданої 27.03.2017, 06.04.2017, 16.05.2017, 01.06.2017,15.06.2017, 18.07.2017, 14.08.2017), яка отримана останнім 27.09.2017, з визначенням 26 вакансій (т. 2 а.с.98-140, т. 4 а.с.134-176);

- 13.11.2017 звітність від 13.11.2017 (уточнювальну на зміну звітності поданої 27.03.2017, 06.04.2017, 16.05.2017, 01.06.2017,15.06.2017, 18.07.2017, 14.08.2017, 18.09.2017), яка отримана останнім 22.11.2017, з визначенням 26 вакансій (т. 2 а.с.55-97, 141-183, т. 4 а.с.177-219);

- 11.12.2017 звітність від 11.12.2017 (уточнювальну на зміну звітності поданої 27.03.2017, 06.04.2017, 16.05.2017, 01.06.2017,15.06.2017, 18.07.2017, 14.08.2017, 18.09.2017, 13.11.2017), яка отримана останнім 20.12.2017, з визначенням 26 вакансій (т. 2 а.с.11, 13-54, т. 4 а.с.220-262).

02.10.2017 відповідачем направлено лист до позивача за № 001/532 від 27.09.2017 з повідомленням, що на підприємстві наявні вільні 26 місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та проханням у сприянні щодо направлення працівників для подальшого їх працевлаштування у виробничих підрозділах відповідача. Також, 18.07.2017 відповідачем направлено аналогічні листи до позивача та Сєвєродонецького міського центру зайнятості за № 001/420 та № 001/421 (т. 1 а.с. 157-158, 161-163).

Листом від 26.07.2017 № 03-10/911 позивач надав відповідь на лист позивача від 18.07.2017, в якому зазначив, що питання направлення осіб з інвалідністю для працевлаштування на підприємства Луганської області не належить до компетенції відділення Фонду та порадив звертатись до міських та регіональних служб зайнятості (т. 1 а.с.165).

Розпорядженням Генерального директора ПАТ «Луганськтепловоз» від 11.04.2017 № 74 «Про створення робочих місць для робітників, які мають групу інвалідності по 4 % квоті» зобов'язано: начальнику управління праці надати до відділу кадрів перелік вакансій для виконання 4 % нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів згідно діючого законодавства; начальнику відділу кадрів організувати роботу з пошуку, відбору та розгляду можливості працевлаштування робітників, які мають групу інвалідності (т.1 а.с.166, т.2 а.с.201).

Також, відповідачем було направлено листи № 001/420 від 18.07.2017, № 001-532 від 27.09.2017, № 001/672 від 18.12.2017 до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та до Сєвєродонецького міського центра зайнятості листи № 001/421 від 18.07.2017, № 001/688 від 21.12.2017, № 001/534 від 28.09.2017 з проханням надати допомогу у пошуку осіб з інвалідністю для подальшого їх працевлаштування (т.1 а.с.168, 170, 172, т.2 а.с.204-213, 216, 217).

На виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суд від 23.04.2018 № 812/1131/18 Сєвєродонецьким міським центром зайнятості повідомлено, що протягом 2017 року ПАТ «Лугансьтепловоз» надавалась інформація про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю за формою 3 ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», а саме: 11.04.2017 - 7 вакансій, 16.05.2017 - 6 вакансій, 06.06.2017 - 6 вакансій, 20.06.2017 - 15 вакансій, 25.078.2017 - 26 вакансій, 30.08.2017 - 26 вакансій, 27.09.2017 - 26 вакансій, 22.11.2017 - 26 вакансій, 20.12.2017 - 26 вакансій. Відмов підприємства у працевлаштуванні інвалідів за направленням центру зайнятості не було. У 2017 році ПАТ «Луганськтепловоз» для вирішення питань працевлаштування осіб з інвалідністю приймали участь у проведенні «Ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю 08.09.2017 та 01.12.2017» (т.2 а.с.184-194, 214-215).

ОСОБА_1 управління ДФС у Луганській області від 11.07.2018 повідомлено, що згідно наданих ПАТ «Луганськтепловоз» звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у січні 2017 року середньооблікова кількість працівників складала 2275, працівників з інвалідністю - 69; у лютому 2017 року - 2268, працівників з інвалідністю - 69; у березні 2018 року - 2250, працівників з інвалідністю - 70; у квітні 2017 року 2248, працівників з інвалідністю - 75; у травні 2017 року - 2244, працівників з інвалідністю - 77; у червні 2017 року - 2249, працівників з інвалідністю - 72; у липні 2017 року - 2237, працівників з інвалідністю - 66; у серпні 2018 року - 2230, працівників з інвалідністю - 63; у вересні 2018 року - 2231, працівників з інвалідністю - 64; у жовтні 2018 року - 2223, працівників з інвалідністю - 64; у листопаді 2017 року - 2214, працівників з інвалідністю - 66; у грудні 2017 року - 2209, працівників з інвалідністю - 65 (т.5 а.с.53).

Одночасно з листа Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 03.07.2018 № 13/06-1920 вбачається, що протягом 2016 року від ПАТ «Луганськтепловоз» інформація про наявність вільних робочих місць не надходила, про що зазначено також у листі Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 09.03.2017 № 13/04-691 (том 5 а.с.37, 56).

ПАТ «Луганськтепловоз» у 2016 році до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було подано звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, яким підтверджено невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю у 2016 році, у зв'язку з чим відповідачем добровільно було сплачено адміністративно - господарську санкцію у розмірі 446 963,40 грн (т.5 а.с.38-40).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VІ «Про зайнятість населення» (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Суд звертає увагу, що обов'язок підприємств подавати центрам зайнятості дані про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів саме щомісяця був встановлений Законом України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення», який втратив чинність 01 січня 2013 року, а тому до спірних правовідносин не застосовується.

Отже, з 01 січня 2013 року періодичність подання звітів 3-ПН не була регламентована законом.

Вказане питання врегульоване з прийняттям Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (далі - Наказ № 316).

Згідно з Наказом № 316 (у редакції на момент спірних правовідносин) форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Тобто, на час спірних правовідносин (у 2017 році) законодавство не встановлювало обов'язку підприємств подавати форму 3-ПН щомісячно чи з будь-якою іншою періодичністю. Натомість, існував обов'язок підприємств одноразово подавати форму 3-ПН, а саме не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вперше подав форму 3-ПН до Сєвєродонецького міського центру зайнятості 27.03.2017 року, тобто коли були створені робочі місця, тим самим вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції встановив, що центром зайнятості за 2017 рік не було направлено жодної особи з інвалідністю для працевлаштування до відповідача та відсутні докази безпідставної відмови інвалідам, які самостійно зверталися до відповідача з метою працевлаштування.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності на підставі частини 2 статті 218 Господарського кодексу України.

Також, судом враховується та обставина, що виробничі потужності відповідача відповідно й робочі місця, які може підприємство забезпечити, перебувають на території проведення антитерористичної операції у м. Луганську.

Суд вважає, що дана ситуація узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, що викладені Верховним Судом у справі 825/1276/16, постанова від 06.02.2018 року та в постанові від 26.06.2018 у справі 806/1368/17.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не виконав обов'язок щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю своєчасно, у повному обсязі, та у встановленому порядку не надав інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Частиною 1 статі 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 р. у справі № 812/1131/18 скасувати.

У задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (код , адреса: вул. 30 років Перемоги, буд. 5, Рубіжне, Луганська обл., 93011) на користь Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" (код , адреса: вул. Гагаріна, буд. 52-Б, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93406) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 25 455 (двадцять пять тисяч чотириста пятдесят пять тисяч) 90 коп.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Г.М. Міронова

ОСОБА_2

ОСОБА_3