Справа № 640/19210/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 листопада 2018 року м. Київ № 640/19210/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор+Плюс"
до 1) 1 окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України, 2) Східного регіонального управління прикордонної служби України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор+Плюс" звернулося до суду з позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправними дії 1 окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України та Східного регіонального управління прикордонної служби України щодо неповернення майна Товариству з обмеженою відповідальністю "Вектор+Плюс", а саме:

- Секція Оригінал Н2.40 L3/0 яч.200х50х4.0 Zn+ППл RAL6005 у кількості 7 штук вагою 8 тон;

- Столб Оригінал/Стандарт Н3.0 36х56хх1.5 Г-обр. Zn+ППл RAL6005 у кількості 7 штук вагою 3 тони;

- Комплект крепежа Оригинал/Стандарт 38х58х Zn+ППл RAL6005 у кількості 1 штуки вагою 0,006 тон;

2. Зобов"язати Східне регіональне управління прикордонної служби України повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор+Плюс" наступне майно:

- Секція Оригінал Н2.40 L3/0 яч.200х50х4.0 Zn+ППл RAL6005 у кількості 7 штук вагою 8 тон;

- Столб Оригінал/Стандарт Н3.0 36х56хх1.5 Г-обр. Zn+ППл RAL6005 у кількості 7 штук вагою 3 тони;

- Комплект крепежа Оригинал/Стандарт 38х58х Zn+ППл RAL6005 у кількості 1 штуки вагою 0,006 тон;

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Позивач, як на підставу звернення до суду з даним позовом зазначає про порушення його права власності на майно: секція Оригінал Н2.40 L3/0 яч.200х50х4.0 Zn+ППл RAL6005 у кількості 7 штук вагою 8 тон; столб Оригінал/Стандарт Н3.0 36х56хх1.5 Г-обр. Zn+ППл RAL6005 у кількості 7 штук вагою 3 тони; комплект крепежа Оригинал/Стандарт 38х58х Zn+ППл RAL6005 у кількості 1 штуки вагою 0,006 тон та вказує, що зазначене майно перебуває у незаконному володінні Східного регіонального управління прикордонної служби України.

Разом з тим, відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, в даних правовідносинах відповідач не перебуває при здійсненні управлінських функцій і не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак суб'єкта владних повноважень, що виключає можливість розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства. Правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно із приватно-правових відносин.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що заявлені позовні вимоги виникли із цивільних правовідносин, суд зазначає, що даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом та віднесений до юрисдикції місцевого загального суду.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в даній адміністративній справі.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу негайно.

3. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.А. Бояринцева