Справа № 2140/1547/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1547/18
11 год. 32 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідка - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сиваського сільського споживчого товариства до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 24.07.2018 року,

встановив:

Сиваське сільське споживче товариство (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці у Херсонській області (відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.07.2018 року №ХС2006/1303/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 111690 гривень. Позивач вказує, що приймаючи вказану постанову відповідач виходив з того, що товариством було допущено порушення трудового законодавства в частині недотримання правила щодо оформлення трудового договору з працівником, який фактично був допущений до роботи, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Обгартовуючи такий висновок, відповідач посилається на те, що ним в ході перевірки встановлено , що в порушення вимог ст. 24 КЗпП України Сиваське СТТ протягом 2017-2018 років укладало цивільно-правові договори, що мають ознаки трудових відносин з ОСОБА_4. Позивач вважає такі висновки помилковими, а їх обгрунтування таким, яке не базується на правильному розумінні та застосуванні норм трудового законодавства. Діюче трудове законодавство передбачає відповідальність юридичних осіб з разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків. Відповідальність за такого роду правопорушення наступає лише в разі вчинення умисних дій, які направлені на порушення прав найманого працівника та несплати відповідних платежів з соціального страхування. Укладаючи цивільно-правові угоди з ОСОБА_4 сільське споживче товариство таких цілей не переслідувало. Сам по собі той факт, що укладені угоди мають ознаки трудових відносин не свідчать про те, що ОСОБА_4 був найманим працівником, на якого розповсюджуються умови трудового договору. На ОСОБА_4 трудові правовідносини не розповсюджувались, про що свідчить те, що протягом місяця ОСОБА_4 надавав послуги з перевезення, розвантажування товару протягом 2-9 днів, що свідчить про нерегулярність надання таких послуг; оплата за надані послуги ОСОБА_4 сплачувалась в розмірі, значно меншому, ніж мінімальна заробітна плата, встановлена законом; на ОСОБА_4 не розповсюджувались правила внутрішнього розпорядку; товариством сплачувались обов'язкові платежі з соціального страхування з приводу виплаченого доходу ОСОБА_4 по цивільно-правовим договорам; товариство не укладало подібних договорів з іншими особами, що свідчить про виключний випадок із ОСОБА_4О; сам ОСОБА_4 не звертався із заявою в державні органи з приводу порушення його трудових прав.

Ухвалою суду від 22.08.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в загальному позовному провадженні.

07.09.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28.02.2018р. № 2449/05-03 відповідно до наказу від 21.06.2018р. № 606 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 21.06.2018р. № 853, головний державний інспектор Луценко С.В. була направлена у період з 03.07.2018р. по 04.07.2018р. для проведення інспекційного відвідування Сиваського сільського споживчого товариства, що здійснює господарську діяльність за адресою: Херсонська область Новотроїцький район, смт. Сиваське, вулиця Леніна, будинок 91 з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці; гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов'язків. Актом інспекційного відвідування № ХС 2006/1303/АВ від 04.07.2018 зафіксовано порушення вимог статті 24 КЗпП України, Сиваське сільське сільськогосподарське товариство протягом 2017-2018 року укладено цивільно-правові договори, що мають ознаки трудових відносин з ОСОБА_4 Зазначені договори мають ознаки трудових відносин з ОСОБА_4 04.07.2018 інспектором праці винесено Припис про усунення виявлених порушень №ХС 1408/1303/АВ/П щодо усунення порушень вимог статті 24 КЗпП України. На виконання припису 03.08.2018 №1 від Сиваського сільського споживчого товариства надійшов лист про виконання припису: "ОСОБА_4 прийнято на посаду водія за основним місцем роботи відповідно до наказу від 11.07.2018 № 9", що є свідченням визнання порушень трудового законодавства, яке допущено позивачем. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору с отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього: трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи. Саме наявність організації трудового процесу з боку Сиваського сільського споживчого товариства відносно працівника ОСОБА_4, з якими і було укладено цивільно-правовий договір, за своїм змістом носить всі ознаки трудових відносин. Вказаний висновок зроблено на підставі аналізу безпосередньо умов договору укладеного 02.01.2018 №2, та актів наданих послуг до цивільно-правового договору 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018. Акти виконаних робіт містять посилання на виконання навантаження, розвантаження, перевезення товару до магазину, не конкретизуючи кількість та обсяг робіт, а деякі акти наданих послуг (31.05.2018) містить посилання на кількість відпрацьованих днів. На ОСОБА_4 ведуться табелі обліку робочого часу та відомості нарахування заробітної плати, що згідно вимог частини 2 статті 30 Закону України "Про оплату праці" є обов'язком роботодавця стосовно найманих працівників.

Підготовче засідання відбулось 21.09.2018, суд закрив підготовче.

Справа розглядалась 26.10.2018 з перервою до 15.11.2018.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просять скасувати постанову про накладення штрафу.

Представник відповідача в судове засідання 15.11.2018 не прибув, в судових засіданнях від 21.09.2018 та 26.10.2018 просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази, заслухавши свідка, пояснення представників сторін, суд встановив такі обставини.

Сиваське сільське споживче товариство є юридичною особою, здійснює господарську діяльність за адресою: Херсонська область Новотроїцький район, смт. Сиваське, вулиця Леніна, б. 91.

На підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28.02.2018 № 2449/05-03 керівником Головного управління Держпраці у Херсонській області був прийнятий наказ від 21.06.2018 № 606 про проведення інспекційного відвідування Сиваського сільського споживчого товариства. Головному державному інспектору Луценко С.В. було видано направлення № 853 від 21.06.2018 для проведення інспекційного відвідування Сиваського сільського споживчого товариства у період з 03.07.2018 по 04.07.2018, з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці; гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов'язків.

Інспекційне відвідування Сиваського сільського споживчого товариства відбулось з 03.07.2018 о 09 год.50 хв. До 04.07.2018 об 11 год. 30 хвил.

Актом інспекційного відвідування № ХС 2006/1303/АВ від 04.07.2018 зафіксовано, що в порушення вимог ст. 24 КЗпП України Сиваське сільське споживче товариство протягом 2017-2018 років укладало цивільно-правові договори, що мають ознаки трудових відносин з ОСОБА_4. Зазначені договори мають всі ознаки трудових відносин з огляду на те, що п. 1.1 зазначеного договору передбачено виконувати роботу по перевезенню вантажу. В пункті 4 договору термін дії складає один рік. Договори систематично переукладаються протягом 2017-2018 рр. Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики від 16.05.2011 за № 151/06/186-11 метою цивільно-правового договору є отримання певного матеріального результату. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а його результат. Проте, із змісту договорів вбачається, що працівник виконує обов'язки по перевезенню товару, якому оплачують кошти за процес праці. Пунктом 2 договору за виконану роботу сплачується винагорода згідно відпрацьованого робочого часу. Згідно акту наданих послуг винагорода розрахована виходячи з 40 (сорока) годин за відпрацьований місяць. Відносно зазначеного працівника ведуться табеля обліку робочого часу та відомості нарахування заробітної плати, що згідно частини 2 статті 30 Закону України "Про оплату праці" є обов'язком роботодавця стосовно найманих працівників. Таким чином, Сиваським ССТ укладено договори про надання послуг з перевезення вантажу, що мають ознаки трудових відносин з працівником ОСОБА_4, який був допущений до роботи без оформленого наказу чи розпорядження власника про прийом на роботу та повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу,чим порушено вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України.

Акт підписаний та отриманий головою правління ОСОБА_3 та головним бухгалтером ОСОБА_2

04.07.2018 інспектором праці винесено Припис про усунення виявлених порушень № ХС 1408/1303/АВ/П щодо усунення порушень вимог статті 24 КЗпП України.

На виконання припису 03.08.2018р. №1 від Сиваського сільського споживчого товариства надійшов лист про виконання припису: "ОСОБА_4 прийнято на посаду водія за основним місцем роботи відповідно до наказу від 11.07.2018 № 9.

Рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу прийнято першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області (уповноважена посадова особа) 10.07.2018 № ХС2006/1303/АВ/П/ПТ/ТД та призначено справу до розгляду на 24.07.2018 об 11:00. 10.07.2018 р. за вих. № 01-08/1/1667 відправлено повідомлення на адресу позивача .

Розгляд справи 24.07.2018 об 11.00 год. відбувався за участю голови правління ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_2

Головним управлінням Держпраці у Херсонській області у відношенні ФОП ОСОБА_6, 24.07.2018 винесена постанова №ХС2006/1303/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 111690 гривень на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Позивач не погодився з прийнятою постановою про накладення штрафу, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю. Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Зокрема пп. 6 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року, тощо.

Відповідно до підп. 2 п. 11 Порядку №295 здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги.

Відповідно до п. 12 вказаного Порядку - вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Відповідно пунктів 19-24 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Пунктом 27 Порядку №295 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений ч.2 ст.265 КЗпП України, частинами 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМ України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509). Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі Порядок №509) визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Актом зафіксовано порушення вимог статті 24 КЗпП України, Сиваське сільське сільськогосподарське товариство протягом 2017-2018 року укладено цивільно-правові договори, що мають ознаки трудових відносин з ОСОБА_4

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України. Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Натомість, у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином та організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи. Таку позицію висловив Верховний Суд України від 04.07.2018р. у справі № 820/1432/17.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з цивільно-правового договору № 2 від 02.01.2018, укладеного позивачем з ОСОБА_4 про виконання робіт, предметом договору є перевезення вантажів на службовому автомобілі Сиваського сільського споживчого товариства. З матеріалів справи вбачається, що предметом укладеного договору позивача з ОСОБА_4 був процес праці, а не її кінцевий результат. ОСОБА_4 виконував систематично певні трудові функції на підприємстві (водія) відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладеному договорі не визначався обсяг виконуваної роботи, не вказано, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, обсягу робіт тощо. П.2 договору визначено порядок оплати винагороди згідно відпрацьованого робочого часу з розрахунку ставки 3750 грн. При цьому не зазначено одиниця виміру господарської операції, тобто це оплата за годину, або за вагу перевезення, або за відстань. У п.4. термін дії договору 1 рік : з 01 січня 2018р. по 31.12.2018р.

Актами наданих послуг, які складались щомісячно, сторони підтверджували виконання робіт: навантаження, перевезення, розвантаження товару до магазину, при цьому винагорода розрахована виходячи з кількості відпрацьованих робочих годин пропорційно до кількості робочих годин у поточному місяці та виходячи з мінімальної заробітної плати.

Відповідно до актів наданих послуг по перевезенню, навантаженню, розвантаженню товару до магазину у с. Зелене РСТ, ОСОБА_4 виконував роботу під контролем та за вказівкою адміністрації підприємства, що прийняла на себе обов'язок організувати працю. Для товариства було важливо не стільки отримання кінцевого результату роботи підрядника, скільки сам процес виконання цієї роботи протягом обумовленого часу. Акти виконаних робіт містять посилання на виконання робіт, не конкретизуючи, кількість та обсяг робіт, а деякі акти наданих послуг ( 31.05.2018р.) містить посилання на кількість відпрацьованих днів.

Хоч в договорі і зазначено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, але на підприємстві велись табелі обліку робочого часу та відомості нарахування заробітної плати, що згідно вимог частини 2 статті 30 Закону України "Про оплату праці" є обов'язком роботодавця стосовно найманих працівників. Так, табелі обліку робочого часу за січень, лютий, березень, квітень, липень 2018р. містять заповнені графи відпрацьованого 8 годинного робочого часу водієм ОСОБА_4 А відповідно до платіжних відомостей на видачу авансів та зарплати , ОСОБА_4 виплачувалась оплата двічі на місць, як аванс та зарплата.

Доводи позивача про помилковість ведення табелів обліку робочого часу та платіжних відомостей до уваги не приймаються, оскільки не пояснено, в чому саме помилковість.

Як встановлено судом, та сторонами не оспорювались, що під час проведення інспекційного відвідування наказу про прийом на роботу та звільнення, особових карток працівника, книги обліку руху трудових книжок, повідомлень ДФС про прийом на роботу працівника надано не було. Разом з тим, як встановлено судом, та сторонами не оспорювались, що під час проведення інспекційного відвідування наказу про прийом на роботу та звільнення, особових карток працівникіа книги обліку руху трудових книжок, повідомлень ДФС про прийом на роботу працівника надано не було.

Факт порушення підтверджується актом інспекційного відвідування та приписом про усунення порушень, які підписані позивачем без будь-яких заперечень. Незгода позивача із проведенням інспекційного відвідування та його наслідками повинна реалізовуватись у спосіб активного заперечення. Суд приймає до уваги відсутність будь-яких зауважень та заперечень до акту інспекційного відвідування, хоч в самому акті дається роз'яснення про таке право позивача. Факт виконання припису позивачем одразу після його отримання шляхом прийняття на роботу ОСОБА_4, та повідомлення про таке прийняття фіскальну службу, введення до штатного розпису посади водія, також свідчить про згоду позивача з висновками інспекційного відвідування.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Згідно з п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Суд вважає, що у межах спірних правовідносин позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудового договору у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу дотримано вимоги Порядку № 509, а отже постанова про накладення на позивача штрафу у розмірі 111690 гривень на підставі абз.2 частини другої статті 265 КЗпП України є правомірною, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд відхиляє посилання представника позивача на те, що позивач утримував ПДФО і військовий збір, показуючи це в щоквартальному звіті 1ДФ, нараховував та утримував ЄСВ - у щомісячному звіті за формою Д4, оскільки зазначені обставин жодним чином не спростовують фактів, встановлених інспекційним відвідуванням.

Відповідач у справі, який є органом державної виконавчої влади та у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час прийняття постанови про накладення штрафу, діяв у спосіб, який визначено чинним законодавством, у зв'язку з чим підстави для визнання протиправним та скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень відсутні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Проведеним судовим розглядом не виявлено факту порушення оскарженим рішенням владного суб'єкта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин у галузі оплати праці, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 241-243, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити Сиваському сільському споживчому товариству в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.07.2018 за № ХС2006/1303/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 листопада 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 10.4.1