Справа № 0240/2227/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 листопада 2018 р. Справа № 0240/2227/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвин Денис Сергійович

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимог позивач зазначила, що починаючи з 13.03.2012 року вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець в м. Алчевськ та припинила свою підприємницьку діяльність з 03.12.2014 року, у звязку з вимушеним переселенням з тимчасово непідконтрольної території. На даний час вона проживає у м. Вінниця та є внутрішньо переміщеною особою. 13.06.2017 року позивач повторно зареєструвалась як фізична особа-підприємець, а також перебуває на податковому обліку в Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та є платником єдиного податку і єдиного соціального внеску. Зазначає, що усі податкові зобов'язання сплачувала вчасно, однак, 29.05.2018 року отримала податкову вимогу №2595-17 від 29.05.2018 року про сплату заборгованості по єдиному податку в сумі 5424,94 грн., а також лист управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з вимогою сплатити заборгованість з єдиного соціального внеску в сумі 7099,27 грн.

Разом із тим, такі дії відповідача щодо нарахування пені та штрафних санкцій по єдиному податку та по єдиному соціальному внеску позивач вважає протиправними, а тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 29.05.2018 року №2595-17 про сплату заборгованості по єдиному податку в сумі 5424,97 грн.;

- визнати протиправними дії працівників Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо нарахування пені та штрафних санкцій по сплаті єдиного податку в сумі 4206,97 грн., та єдиного соціального внеску в сумі 4563,37 грн. за період часу з 01.01.2014 року по 29.05.2018 року.

Ухвалою від 06.08.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 06.09.2018 року.

Судове засідання 06.09.2018 року відкладено до 20.09.2018 року з метою виклику у судове засідання представника відповідача для надання пояснень.

Судове засідання 20.09.2018 року відкладено до 03.10.2018 року з метою надання сторонам часу для примирення.

З аналогічних підстав відкладено судове засідання 03.10.2018 року до 25.10.2018 року.

Крім того, ухвалою від 03.10.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 календарних днів.

Судове засідання 25.10.2018 року не відбулось, у звязку з перебуванням головуючого судді в іншому судовому засіданні. Наступне судове засідання призначено на 08.11.2018 року.

Ухвалою від 08.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2018 року.

У судовому засіданні 19.11.2018 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Зокрема зазначили, що наявна у позивача заборгованість підлягала списанню в силу положень п. 9-4 Прикінцевих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Також вказали, що відповідачем не вірно визначено суму заборгованості по єдиному соціальному внеску.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що станом на дату розгляду даної адміністративної справи у позивача відсутня заборгованість по єдиному податку, а тому оскаржувана податкова вимога вважається відкликаною в силу положень п. 60.2 ст. 60 ПК України. Також зазначив, що відповідачем скасовано нараховані позивачу зобовязання по ЄСВ за період з січня 2015 року по вересень 2015 року в сумі 3859,37 грн. на підставі службової записки №5085/02-32-50-06 від 28.09.2018 року. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

Так, 12.03.2012 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 13.03.2012 року взята на облік Алчевської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області на спрощеній системі оподаткування.

20.08.2014 року ОСОБА_1 звернулась до начальника ОДПІ м. Алчевськ із листом, у якому зазначила, що у звязку проведенням антитерористичної операції та припиненням роботи фінансових установ просить відкласти строк сплати єдиного соціального внеску за липень 2014 року та єдиного податку за серпень 2014 року, які вона зобовязана сплатити відповідно до норм діючого законодавства України, на час тривання непередбачуваних подій та не застосовувати до неї штрафних санкцій за несвоєчасну сплату відповідних платежів. Також просила не застосовувати до неї штрафних санкцій за невчасне подання через відсутність інтернету податкового розрахунку сум доходів 1ДФ за 2 квартал 2014 року. Крім того, у даному листі позивач також повідомила про те, що вона тимчасово призупинила діяльність з 26.06.2014 року у звязку з виїздом з м. Алчевськ.

03.12.2014 року ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, внаслідок чого проведено державну реєстрації припинення фізичної особи-підприємця (номер запису: 2007334).

13.06.2017 року ОСОБА_1 повторно зареєстровано як фізичну особу-підприємець Виконавчим комітетом Вінницької міської ради та з 14.06.2017 року позивач перебуває на обліку в Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області на спрощеній системі оподаткування.

У звязку із взяттям на податковий облік за новим місцем проживання та за наслідками звірки інформації, що містилась в інтегрованих картках платника податку, які були передані Луганською ОДПІ, у позивача утворилась заборгованість зі сплати єдиного податку та єдиного соціального внеску за минулі періоди.

Крім того, 29.05.2018 року відповідачем винесено податкову вимогу №2595-17 про сплату заборгованості по єдиному податку в сумі 5424,94 грн.

Також, листом №2554/11-32-1/07/115 від 29.05.2018 року управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повідомило позивача про те, що станом на 01.05.2018 року за нею рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 7099,27 грн.

Не погоджуючись зі винесеною відповідачем податковою вимогою, а також із діями щодо нарахування пені та штрафних санкцій по сплаті єдиного податку та єдиного соціального внеску, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 ПК України).

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (п. 294.2 ст. 294 ПК України)

Пунктами 295.3 та 295.4 ст. 295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 ПК України, реєстрація субєкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно із п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у звязку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

В даному випадку, як уже зазначалось судом вище, 29.05.2018 року Головним управління ДФС у Вінницькій області винесено податкову вимогу №2595-17 про сплату заборгованості по єдиному податку в сумі 5424,94 грн., яка обліковувалась за позивачем станом на 20.05.2018 року.

Разом із тим, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що за результатами коригувань, проведених відділом адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Вінницького управління 18.06.2018 року, позивачу зменшено нарахування суми єдиного податку.

При цьому, як слідує із витягу облікової картки платника єдиного податку, станом на 17.08.2018 року у позивача відсутня заборгованість зі сплати єдиного податку, натомість наявна переплата в розмірі 3135,03 грн.

Відповідно до п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно із п. 60.2 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи те, що сума заборгованості, яка відображена у податковій вимозі №2595-17 від 29.05.2018 року, є погашеною в повному обсязі, а тому відповідна податкова вимога вважається відкликаною в силу положень ст. 60 ПК України.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги те, що податкова вимога №2595-17 від 29.05.2018 року вважається відкликаною, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги 29.05.2018 року №2595-17.

В той же час, факт самостійного зменшення податковим органом зобовязань по єдиному податку, на переконання суду, свідчить про те, що відповідач фактично визнав протиправність їх нарахування позивачу, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій працівників Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо нарахування пені та штрафних санкцій по єдиному податку підлягають задоволенню.

Що ж до позовних вимог стосовно визнання протиправними дій працівників Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо нарахування пені та штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску, то суд виходив із наступного.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Абзацом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п'ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із ч. 4 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.08.2014 року позивач звернулась до начальника ОДПІ м. Алчевськ із листом, у якому просила відкласти строк сплати єдиного соціального внеску за липень 2014 року, який вона зобовязана сплатити відповідно до норм діючого законодавства, на час тривання непередбачуваних подій та не застосовувати до неї штрафних санкцій за невчасну оплату відповідних платежів. Одночасно повідомила, що вона тимчасово призупинила свою діяльність 26 червня 2014 року.

При цьому, як уже було встановлено судом вище, у звязку із повторною реєстрацією ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та зміни її місця реєстрації, з Луганської ОДПІ передано інтегровану картку платника по єдиному внеску із заборгованістю зі сплати єдиного внеску за період з липня 2014 року по вересень 2015 року в сумі 6395,27 грн.

Крім того, 19.01.2018 року відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №4681-17 в сумі 7099,27 грн.

В той же час, із наявного у матеріалах справи повідомлення (а.с. 52) слідує, що 03.12.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №2007334 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізично особи-підприємця ОСОБА_1

Крім того, як вбачається із наявного у матеріалах справи висновку затвердженого в.о. заступника начальника Вінницького управління ГУ ДФС у Вінницькій області (а.с. 103), при аналізі даних інтегрованої картки платника податку було виявлено, що платник податків - ОСОБА_1 припинила свою діяльність 03.12.2014 року, а тому нарахування єдиного соціального внеску за 1-3 квартали 2015 року у сумі 3859,37 грн., є неправомірними та підлягають скасуванню. В результаті чого, дані зобовязання було скасовано на підставі службової записки №5085/02-32-50-06 від 28.09.2018 року. Також виявлено, що нарахування за червень 2017 року у сумі 704 грн. було проведено у двох ДПІ, що призвело до подвійного нарахування єдиного внеску за вищезазначений період. Дану помилку було виправлено службовою запискою №5086/02-32-50-06 від 28.09.2018 року.

Таким чином, відповідачем самостійно зменшено суму наявної у позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, яка визначена у вимозі від 19.01.2018 року, внаслідок чого, станом на 31.10.2018 року за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 2535,90 грн. за період з липня по грудень 2014 року (7099,27 грн. 3859,37 грн. 704,00 грн.), що також підтверджується довідкою ГУ ДФС у Вінницькій області.

При цьому, як слідує із службової записки начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Вінницького управління ГУ ДФС у Вінницькій області (а.с. 106), у звязку з зміною місця реєстрації ФОП ОСОБА_1, по інтегровані картці платника по єдиному внеску відбувся технічний збій і нарахування за червень 2017 року відбулось у двох інспекціях (Вінницька ОДПІ та Луганська ОДПІ), що призвело до подвійного нарахування єдиного соціального внеску в сумі 704,00 грн.

З огляду на викладене, підстави для того, щоб ставити у провину відповідачу подвійне нарахування позивачу сум єдиного соціального внеску за червень 2017 року, на переконання суду, відсутні, адже це відбулось внаслідок технічного збою. До того ж, відповідне зобовязання відповідачем самостійно скасоване.

В той же час, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині визнання протиправними дій працівників ГУ ДФС у Вінницькій області щодо нарахування пені та штрафних санкцій по сплаті єдиного соціального внеску в сумі 3859,37 грн., тобто за період з січня по вересень 2015 року.

При цьому, підстави для задоволення вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачу зобов'язань з єдиного соціального внеску за період з січня по грудень 2014 року, на думку суду, відсутні, адже ОСОБА_4 припинила свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець лише 03.12.2014 року. До того ж, вона особисто не заперечувала наявність у неї обов'язку сплати єдиного соціального внеску за липень 2014 року, що підтверджується її листом від 20.08.2014 року.

Поряд із цим, надаючи оцінку посиланням позивача на положення п. 9-4 Прикінцевих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» як на підставу для задоволення даного адміністративного позову, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 9-4 Прикінцевих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, із наведених положень слідує, що недоїмка, яка виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому ст. 101 ПК України для списання безнадійного податкового боргу.

Разом із тим, в даному випадку предметом розгляду в межах даної адміністративної, окрім іншого, є вимоги позивача про визнання протиправними дій працівників ГУ ДФС у Вінницькій області щодо нарахування позивачу зобовязань з єдиного соціального внеску. При цьому, жодних вимог щодо зобовязання відповідача списати недоїмку, яка у неї утворилась, позивачем не заявлено.

З огляду на викладене, посилання позивача на положення п. 9-4 Прикінцевих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на думку суду, є необґрунтованими.

В силу ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії працівників Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо нарахування пені та штрафних санкцій по сплаті єдиного податку в сумі 4206,97 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 3859,37 грн.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 29.11.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна