Справа № 520/9448/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 листопада 2018 р. № 520/9448/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноградського об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту - відповідач, Красноградське ОУПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у вигляді Рішення №78 від 21.06.2018 року про відмову у перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, згідно до поданої заяви від 23.03.2018 року;

- зобов'язати Красноградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області вчинити дії по переведенню з 23.03.2018 року ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та провести з 23.03.2018 року відповідні перерахунки та виплати пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.03.2018 року він звернувся до Красноградського ОУПФУ Харківської області із заявою про перехід з отримуваної ним пенсії з 01.06.2012 року по інвалідності на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням №78 від 21.06.2018 року Красноградського ОУПФУ Харківської області йому було відмовлено у перерахунку пенсії по втраті годувальника згідно поданої заяви від 23.03.2018 року в зв'язку з тим, що ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли пенсійного віку. Згідно рішення Красноградського районного суду №2-о/626/16/2018 від 15.02.2018 року встановлено факт сумісного проживання гр. русу І.З. із гр. ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без шлюбу. Вважає зазначене рішення формальним, протиправним та таким, що підлягає задоволенню. У зв'язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу і отримана уповноваженою особою, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.28).

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно до ч. 2 ст. 36 вказаного Закону непрацездатними членами сім'ї померлого годувальника вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, діти, один з батьків, або брат чи сестра, дідусь чи бабуся.

Рішенням Красноградського районного суду від 15.02.2018 року № 626/166/18 року було встановлено, що позивач ОСОБА_1. не перебував у шлюбних відносинах з померлою ОСОБА_2, а проживав з нею разом, однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу.

Частиною 2 ст. 21 Сімейного Кодексу України визначено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм Сімейного Кодексу України, ОСОБА_1 не має прав чоловіка померлого годувальника ОСОБА_2, у розумінні вимог ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, у відповідності до ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_2, не має з нею кровного споріднення, а також не має відношення до процесу усиновлення.

Разом з цим, померла ОСОБА_2 не має відношення до кола інших осіб визначених статтею 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: батько, мати, діти, один з батьків, або брат чи сестра, дідусь чи бабуся.

У зв'язку з цим, управління ПФУ вважає, що позивач ОСОБА_1 не має права на переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію померлого годувальника ОСОБА_2.у відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримав свою правову позицію у повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, дослідивши письмові докази, які долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив наступні обставини.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15лютого 2018 року встановлено факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу з 19.01.1983 року і день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні годувальника ОСОБА_2 (а.с.18-20).

Позивач звернувся до Красноградського ОУПФУ з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 78 від 21червня 2018 року позивачу в переводі на пенсію в зв'язку з втратою годувальника відмовлено, у зв'язку з тим, що ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина) батько, мати, якщо вони досягли пенсійного віку. Згідно рішення Красноградського районного суду №2-о/626/16/2017 від 16.02.2018 р. встановлено факт сумісного проживання гр. ОСОБА_1 із гр. ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без шлюбу (а.с.21-22).

Пенсійні правовідносини є одним із видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об'єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов'язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV).

Частинами 1 та 2 статті 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із положеннями абзацу 22 статті 1 Закону № 1058-IV як пенсії розуміють щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 36 зазначеного Закону встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною 2 цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У цій статті визначені умови, за яких членам сім'ї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у зв'язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять виключень, згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім'ї, прикладом якого є спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов'язків.

Ужиті в Законі № 1058-IV поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За частиною 1 статті 21 Сімейного Кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

У законодавстві про пенсійне забезпечення однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім'єю без шлюбу, не належать.

У розумінні пункту 1 частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім'ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 березня 2015 року № 21-615а14.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій у повному обсязі, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28 листопада 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.