Справа № 280/4140/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 листопада 2018 року о/об 09 год. 03 хв.Справа № 280/4140/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Істоміна, буд.6; )

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до суду з адміністративним позовом до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд: 1) визнати дії відповідача неправомірними щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки (3764,40 грн.) та щодо не застосування норм ч.1 та абз.3 ч.1 ст.29 Закону Україна «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; 2) зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 02.04.2018 із застосуванням положень абз.2 п.44 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - при призначенні пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки (5377,90 грн.) та положень ч.1 та абз.3 ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - підвищити розмір пенсії за віком, на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку та виплатити ОСОБА_1, грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Позивач у позові зазначив, що ОСОБА_1 почала свою трудову діяльність на посаді вчителя і працювала в галузі освіти до настання права встановленого п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В листопаді 2010 року трудовий стаж ОСОБА_1 в галузі освіти досяг 25 років, а отже, згідно вищевказаного Закону, вона мала право на призначення пенсії за вислугу років. Основною умовою призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є призначення лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії. Отже, на підставі звільнення з займаної посади для призначення пенсії за вислугу років у листопаді 2010 року ОСОБА_1 призначена пенсія по вислузі років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до досягнення віку встановленого абз.1 ч.1 право на пенсію за віком мають жінки за наявності відповідного страхового стажу і після досягнення ними 55 років 6 місяців (народжені з 01.10.1956 по 31.03.1957), але наданим правом ОСОБА_1 скористалась лише в 2018 році шляхом надання заяви 30.07.2018 до відповідача про призначення пенсії за віком. В письмовій відповіді, відповідач повідомив, що призначення пенсії за віком здійснено з 30.07.2018 з використанням норм ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та із застосуванням норм п.43 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»), а саме: пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Крім того, будь-яке підвищення пенсії згідно з ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» взагалі не розглядалося. Такі дії відповідача прийнято всупереч чинному законодавству, ґрунтуються на безпідставних мотивах і не відповідають критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, тому є протиправними. Зважаючи на те, що фактично в 2018 році пенсія за віком ОСОБА_1 призначається вперше, вона вважає протиправною відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення та вважає її вимоги в цій частині законними та обґрунтованими, адже у відповідності з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що грошова допомога при призначенні пенсії за віком виплачується особам, які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до пп.«е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач має відповідний страховий стаж саме на такій посаді, пенсію, до звернення в 2018 році, не отримував, тому вважає є всі підстави для виплати зазначеної допомоги.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача з листопада 2010 року. За особистою заявою позивачу з 22.11.2010 призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розрахунок пенсії проведено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 після призначення пенсії за вислугу років вона продовжувала працювати за спеціальністю, тому виплата пенсії припинена з 29.11.2010. Позивач 30.07.2018 звернувся до відповідача з заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З посиланням на ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач наполягає на тому, що показник «середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії» застосовується виключно при первинному призначенні пенсії та залишається незмінним під час переведення з виду на вид. Оскільки ОСОБА_1 призначено пенсію з 22.11.2010, підстав для перерахунку її пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, немає. Відповідно до матеріалів пенсійної справи, пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачена з 22.11.2010 по 29.11.2010. Нарахована за вказаний період пенсія в сумі 362,48 грн. зарахована на особовий картковий рахунок Позивача в ПАТ КБ «Приватбанк». Отже, звертаючись за призначенням пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 використала право первинного призначення пенсії по Україні. Тому, на підставі особистої заяви позивача від 30.07.2018 відповідачем здійснено перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у зв'язку з досягненням пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, спеціалістами відповідача застосовано норму ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме 3746,60 грн. за 2016 рік. При цьому у відповідача відсутні законні підстави для підвищення пенсії відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсії.

Відповідач проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які відносяться до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та 22.11.2010 їй призначено пенсію за вислугу років згідно її заяви про призначення пенсії за вислугу років.

У зв'язку з продовженням роботи позивача за спеціальністю, йому була припинена виплата пенсії за вислугу років з 29.11.2010.

Відповідач зазначає, що пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачена з 22.11.2010 по 29.11.2010 у сумі 362,48 грн. на особовий картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк», однак, жодного документального підтвердження цього до суду не надав.

30.07.2018 ОСОБА_1 за наявності відповідного страхового стажу і після досягнення нею 58 років 6 місяців звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем здійснено переведення позивача з одного виду пенсії на інший: з пенсії за вислугу років - на пенсію за віком.

Відповідач Листом №87/Л-4 від 14.08.2018 відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та повідомив про наступне: «… З листопада 2010 року Ви є пенсіонером. У листопаді 2010 року Вам призначено пенсію за вислугу років. 30.07.2018 Ви перейшли на пенсію за віком. При призначенні пенсії за віком застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Таким чином розмір Вашої пенсії з 30.07.2018 складає 2448,15 грн. …».

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Конституції України (ст.19), Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ст.ст.9, 25, 26, 29, 40, 45, п.4-3, п.4-4, п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення»), Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ст.ст.52, 55, 56) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Суд вважає, що оскільки позивачу 22.11.2010 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії), а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше 30.07.2018, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ст.26, ч.2 ст.40, п.4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, суд не погоджується з позицією відповідача про необхідність використання у спірних правовідносинах ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійсненим відповідачем перерахунком позивачу пенсії з 30.07.2018.

З урахуванням зазначеного, пенсія позивачу повинна була бути обчислена із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При цьому, показник середньої заробітної плати в Україні за 2016 та 2017 роки складає 5377,90 грн.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

У ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено: «Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; … До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: … 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; …».

Позивачу виповнилося 58 років 29.01.2018, а віку 58 років 6 місяців позивач досяг 29.072018, а вже 30.07.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком.

Таким чином, суд вважає не обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо необхідності застосування ч.1 та абз.3 ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при обчисленні позивачу пенсії за віком.

Відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає «Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затверджений 23.11.2011 постановою Кабінету Міністрів України №1191.

Так, згідно з п.5 «Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Оскільки документального підтвердження отримання ОСОБА_1 пенсії призначеної за вислугу років у сумі 362,48 грн. відповідач до суду не надав, а ОСОБА_1 заперечує отримання пенсії за вислугу років у сумі 362,48 грн., то ОСОБА_1 відповідно до вимог п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись: ст.19 Конституції України, ст.ст.9, 25, 26, 29, 40, 45, п.4-3, п.4-4, п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, м.Запоріжжя, вул.Істоміна, буд.6; ) щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсії за віком середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки (3764,40 грн.).

Зобов'язати Запорізьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, м.Запоріжжя, вул.Істоміна, буд.6; ) здійснити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) перерахунок пенсії з 02.04.2018 із застосуванням положень абз.2 п.4-4 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - при призначенні пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки (5377,90 грн.), та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, м.Запоріжжя, вул.Істоміна, буд.6; ) судові витрати у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 27.11.2018.

Суддя О.О. Прасов