Справа № 824/1163/18-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

28 листопада 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/1163/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Кушнір В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до голови Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_2, голови Сокирянської РДА Чернівецької області ОСОБА_3, начальника відділу управління персоналом юридичного забезпечення апарату Сокирянської РДА Чернівецької області ОСОБА_4 про надання дозволу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: надати йому дозвіл звернутися із електроскаргою по зазначеній тематиці до Європеського суду з прав людини, чи (або) до Міжнародного суду ООН та стягнути на користь позивача:

- з голови Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_2 - 10 000 (десять тисяч) грн;

- голови Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області ОСОБА_3 - 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн;

- начальника відділу управління персоналом юридичного забезпечення апарату Сокирянської РДА Чернівецької області ОСОБА_4 - 5 000 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із позовом та доданими матеріалами, суд дійшов висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За визначенням статті 4 КАС України адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, серед яких зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і виникнення якого пов'язане з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту позовних вимог видно, що позивач просить суд дозволити йому звернутися із електроскаргою до Європейського суду з прав людини, чи (або) до Міжнародного суду ООН.

З приводу даної вимоги суд зазначає наступне.

Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна (ч.2 ст.55 Конституції України).

Відповідно до статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), Європейський суд створений для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї. Згідно з статтею 32 Конвенції, юрисдикція Європейського суду поширюється на всі питання, які стосуються тлумачення та застосування Конвенції і протоколів до неї та які передаються на його розгляд відповідно до статей 33, 34 і 47 Конвенції. Відповідно, Суд не виконує функції національного суду та не має повноважень скасовувати або змінювати рішення національних судів. Суд також не може безпосередньо втручатися в діяльність органу влади, дія або бездіяльність якого спричинила порушення.

Згідно з пунктом 1 статті 35 Конвенції, Суд приймає заяви до розгляду лише після того, як були використані усі внутрішні засоби юридичного захисту, і лише протягом шести місяців з дати винесення остаточного рішення. Суд не розглядає заяву, яка не відповідає цим умовам прийнятності.

Таким чином, для звернення до Європейського суду з прав людини особа повинна використати усі засоби судового захисту в державі, проти якої спрямована заява, які могли б призвести до усунення порушення, що є предметом оскарження. Це означає, що такій особі слід спочатку звернутися до національних судів, яким підсудна справа, включаючи відповідну вищу судову інстанцію, для захисту своїх прав, про порушення яких має намір поскаржитись до Європейського суду з прав людини .

З приводу звернення до Міжнародного суду ООН суд зазначає, що згідно ст.92 Уставу ООН указаний Суд являється головним судовим органом Організації Об'єднаних Націй.

Статтею 34 Статуту Міжнародного Суду, що є невід'ємною частиною Уставу ООН визначено, встановлено, що тільки держави можуть бути сторонами по справам, що розглядаються Судом.

Отже, наведеними вище міжнародними документами визначено порядок та умови звернення до зазначених у позові міжнародних судових організацій, а також визначено спори, на які поширюється їх компетенція.

З викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а також документів, доданих до позову, видно, що позивач неодноразово звертався до державних органів, в тому числі і відповідачів, з метою підведення до земельної ділянки, що перебуває у його власності, повітряної електролінії напругою 0,4 кВТ. Згодом, позивачем подано позов до Сокирянського районного суду Чернівецької області, в якому він просив зобов'язати Шебутинецьку сільську раду Сокирянського району замінити йому земельну ділянку на рівноцінну, де відстань для спорудження повітряної електролінії не буде перевищувати стандартного приєднання. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.06.2015р. у задоволенні вказаного позову відмовлено. В подальшому, таке рішення залишено в силі судами вищих інстанцій.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, позов в частині надання дозволу на подання скарги, інакше кажучи на звернення до міжнародних судів із скаргою щодо зазначених у позові обставин, не містить ознак публічно-правового спору. В даному спорі відсутнє порушене право, виникнення якого пов'язане з виконанням або невиконанням суб'єктами владних повноважень - відповідачами публічно-владних управлінських функцій, що є визначальним для такого спору. Суд наголошує, що позивач у разі дотримання всіх умов може самостійно звернутися до Європейського суду з прав людини без отримання будь-якого дозволу, в тому числі і дозволу від адміністративного суду.

За правилами частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, з аналізу наведених положень КАС України слідує, що особа може звернутися до адміністративного суду з вимогою про стягнення коштів (шкоди) виключно, якщо така шкода заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, при цьому такі вимоги повинні бути заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.1 ст.16 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За таких обставин, зважаючи на викладений вище висновок суду з приводу відсутності в поданому позові публічно-правового спору, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів коштів (моральної шкоди) підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки спір у ній не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись статтями 170, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_2, голови Сокирянської РДА Чернівецької області ОСОБА_3, начальника відділу управління персоналом юридичного забезпечення апарату Сокирянської РДА Чернівецької області ОСОБА_4 про надання дозволу та відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Кушнір