Справа № 1840/2634/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 1840/2634/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представника відповідача Дудченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року (головуючий І інстанції: Кунець О.М., дата складання повного тексту 10 серпня 2018 року) по справі № 1840/2634/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2018 року,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ТОВ «Тексім Груп») звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 22.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26 02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 26.07.2018, № від 26.02.2018, № від 26.02.2018, № від 01.02.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.02.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018, № від 01.03.2018.

Відповідно до ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року по справі №818/1538/18 позовні вимоги ТОВ «Тексім Груп» щодо оскарження кожного з 62 вищезазначених податкових повідомлень-рішень було роз'єднано в окремі провадження, оскільки оскаржувані повідомлення-рішення було прийнято за наслідками складання окремих 62 Актів про неподання митної декларації, які складені по кожній митній декларації окремо. В свою чергу, митні декларації були складені позивачем по різним товарам.

Таким чином, предметом розгляду у даній справі (№818/2634/18) є оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року позов задоволено (а.с. 25,26-31).

Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" застосовано штраф у сумі 1020 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що декларантом не було дотримано критерію щодо змісту додаткової митної декларації, оскільки в ній не зазначено жодних уточнених відомостей щодо товарів, які були задекларовані за ТН, а лише продубльовано відомості у порівнянні з ТН.

Представник апелянта наполягав на задоволені апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмовий відзив в якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Враховуючи обраний спосіб судового захисту в межах спірних правовідносин, характер спору, положення п.20 ч.1 ст.4, ч.6 ст.12, 257 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про незначну складність цієї справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідно до ст.308 КСАС України, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Сумською митницею було проведено перевірку дотримання митного законодавства ТОВ «Тексім Груп» з питант подання митних декларацій у визначені законодавством строки, що передбачені частиною 1 ст.261 Митного кодексу України за наслідками якої було складено Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки (у даній справі - Акт №104 від 07.02.2018р. (а.с.6).

Як свідчить з обставин викладених у вищезазначеному Акті, відповідач дійшов висновку, що товариством допущено порушення вимог ч.1 ст.261 Митного кодексу України, а саме - у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважене ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

При цьому, як зазначено в Акті №104 від 07 лютого 2018 року, попередній документ - 40 ТН №UА805180/2017/017917 було подано 03.11.2017р. Дата до якої порзивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено - 18.12.2017р.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України передбачено відповідальність у вигляді нарахування контролюючим органом штрафних санкцій у разі якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

З урахуванням порушень зазначених в Акті про неподання митної декларації у визначені законодавством строки, з посиланням на положення підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України Сумською митницею ДФС до позивача було застосовано штрафну санкцію розмір якого Сумська митниця ДФС визначила у прийнятому податковому повідомленні-рішенні № від 01.03.2018р. (сума штрафу 1020 грн.).

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

У відповідності до статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Вказане положення передбачає можливість подання декларації в двох формах - письмовій та електронній. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митна декларація ті інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Згідно з даними Акту, який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, попередній документ, поданий Товариством є митна декларація в режимі ІМ40ТН.

Класифікатором типів декларації визначено «ІМ - тип декларації на ввезення, ТН - Тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо».

Таким чином, при поданні відповідної декларації до органу доходів і зборів виникає обов'язок у декларанта або уповноваженої ним особи, яка не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення і митної декларації у звичайному порядку, подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (стаття 260 МК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку , вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Частиною 1 статті 261 Митного кодексу України вказано, що у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем було подано тимчасову декларацію (попередній документ), якій присвоєно номер ІМ 40 ТН №UА805180/2017/017917 від 03.11.2017р. (а.с.7). Згідно Акту №104 від 07.02.2018р. про неподання митної декларації визначено, що дата до якої необхідно було подати МД - 18.12.2017р. (а.с.6). Позивач надав докази того, що 18.12.2017р. , тобто з дотриманням зазначеного строку, ним було подано додаткову декларацію (ДТ) (а.с.8) і митним органом дана декларація була прийнята з присвоєнням відповідного номеру UА805180/2017/020918 з відміткою митного органу про отримання 18.12.2017р.

Таким чином, позивачем доведено, що підприємство повністю виконало свої зобов'язання, а саме декларант подав додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання відповідача на те, що в подальшому позивачем було відкликано додаткову декларацію і подано ще одну (оновлену) додаткову декларацію вже з порушенням строків судом не приймається, оскільки фактично при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення відповідач брав до уваги дані (згідно Акту досліджувались і строки реєстрації та подачі) саме тієї додаткової декларації, яка була подана позивачем першою після реєстрації тимчасової декларації. Крім цього, відповідач не надав суду ґрунтовних пояснень щодо відсутності у позивача права або заборони відкликати додаткову декларацію з подальшим поданням оновленої додаткової декларації з уточненими даними.

При цьому, відповідач не заперечує і не спростовує інформацію про те, що додаткова митна декларація була подана позивачем у строк зазначений в Акті, не заперечує і факт прийняття додаткової декларації. Відповідач акцентує увагу суду на тому, що направляючи до митного органу додаткову декларацію декларант має зазначити будь-які уточнюючи відомості, натомість додаткові декларації подані Товариством повністю дублювали інформацію зазначену у тимчасових декларація.

Так, вказані норми чинного законодавства, які стали підставою для застосування штрафних санкцій і на які йдеться посилання у оскаржуваному повідомленні-рішення визначають відповідальністю у вигляді штрафу за таке порушення, як несвоєчасне подання податкової (митної) декларації. Отже, відповідач мав в межах розгляду даної справи довести факт недотримання позивачем строків подачі митної декларації, неподання або факт несвоєчасного подання позивачем митної декларації.

Слід також зазначити, що Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки також не містить будь-якої інформації стосовно факту неподання або несвоєчасне подання митної декларації позивачем (кількість днів затримки подання додаткової декларації понад строк визначених законодавством, тощо).

Колегією суддів встановлено, що відповідач не заперечує факт того, що додаткова декларація дійсно була прийнята Сумською митницею з відміткою митного органу про отримання 18.01.2018р. Натомість, відповідач посилається, як вже було зазначено вище, лише на ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях не зазначаючи при цьому, яку саме норму чинного законодавства в даному випадку порушено позивачем.

Зазначені доводи відповідача колегія суддів не приймає, оскільки у разі виявлення неповноти відомостей або встановлення неналежних відомостей, викладених в додатковій декларації, у відповідача є інші заходи реагування (прийняття картки-відмови, складання протоколу про порушення митних правил за статтею 472 МК України, тощо).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на саме прийняте рішення відповідача, яким застосована штрафна санкція. Таке податкове повідомлення - рішення від 01.03.2018 року, яке прийняте у відповідності до акту про неподання митної декларації у визначені строки №104 не можна вважати обґрунтованим. З огляду на складений відповідачем акт, що стало підставою для прийняття спірного ППР від 07.02.3018 року, в ньому відсутні будь-які мотивовані та правові підстави, які б надавали можливість встановити факт та вважати неподання митної декларації, або подання її без зазначення необхідних додаткових даних, неналежних відомостей, реквізитів тощо, що надавали б можливість вважати таку подану декларацію, як не поданою.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що наведення будь-яких нових мотивів або підстав у своїх запереченнях, а тим більше в апеляційній скарзі, що не було покладено в основу прийнятого спірного рішення, з урахуванням приписів ч.2 ст.77 КАС України, на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення є недоречним. Відшукування нових таких підстав на стадії судового розгляду справи, як на виправдання прийняття спірного рішення, є таким, що суперечить абз.2 ч.2 ст.77 КАС України. Відповідачем не доведено перед судом, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання таких доказів до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. ч.6 ст.12, 23, 31, 33, 90, 257, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС- залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року по справі № 1840/2634/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, а у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 26 листопада2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.І. Старосуд