Справа № 420/6099/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6099/18
УХВАЛА
26 листопада 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про зняття з реєстрації місця проживання особи, -
До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про:
визнання бездіяльність Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, субєкта владних повноважень, щодо зняття з реєстрації місця проживання протиправною;
зобовязання Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, зняти ОСОБА_1 з місця реєстрації проживання, за адресою: АДРЕСА_1;
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі за даним позовом, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.
Суд встановив, що як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позовна заява від імені позивача підписана його представником ОСОБА_2.
В якості доказу, що підтверджує повноваження ОСОБА_2, до позовної заяви приєднано копію довіреності, від 23 грудня 2017 року, виданої ОСОБА_3, тимчасово виконуючою обовязки нотаріуса Краснодарського нотаріального округу ОСОБА_4, яка не засвідчена у встановленому законом порядку.
Суд також виходить з правової позиції, викладеної Верховним Судом за тотожних обставин в ухвалі від 25.05.2018 у справі №826/4872/16, відповідно до якої звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво.
Положення наведених норм процесуального права, дають підстави для висновку, що повноваження представника фізичної особи, можуть підтверджуватись: довіреністю, фізичної особи, яка посвідчена нотаріально; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»; копіями цих документів, засвідченими у встановленому законом порядку чи підписом судді.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій від імені ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
При цьому, суд зазначає, що частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (Golder v. the United Kingdom, § 38; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 рок).
За таких обставин, суд дійшов висновку про повернення позивачу позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя Балан Я.В.