Справа № 640/18915/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

27 листопада 2018 року м. Київ № 640/18915/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справ №640/18915/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: 04107, АДРЕСА_1 із позовною заявою до приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича (надалі - відповідач), адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, офіс 26, у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 24.10.2018 у виконавчому провадженні №57518366 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 26.10.2018 у виконавчому провадженні №57518366 про арешт майна боржника;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 29.10.2018 у виконавчому провадженні №57518366 про арешт коштів боржника (надалі - оскаржувані рішення).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання по суті на 29 листопада 2018 року та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ".

ОСОБА_1 через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву про забезпечення позову, яка 26.11.2018 згідно автоматизованого розподілу передана судді Клочковій Н.В.

Позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису нотаріусу №5589, виданого 06.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М., про стягнення з громадянина України, яким є: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, який є Боржником за кредитним договором №630150917 від 06.06.2017, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк», яке у подальшому згідно з договором факторингу №1 від 21 червня 2016 року відступило свої права вимоги за Кредитним договором до Боржника товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ", на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ", ідентифікаційний код юридичної особи: 35326253, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, р/р 2001 в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, далі за текстом іменується - Стягувач, заборгованість за кредитним договором №630150917 від 06.06.2014 року, рахунок НОМЕР_2. Строк платежу за кредитним договором №630150917 від 06.06.2014 року настав, Боржником не було виконано вимоги Стягувача згідно з повідомленням про порушення основного зобов'язання від 07.08.2018. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.06.2014 року по 06.07.2018 року. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 44 468,99 грн (сорок чотири тисячі чотириста шістдесят вісім гривень 99 копійок).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідачем фактично розпочато примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №5589 від 06.10.2018 про стягнення заборгованості у сумі 44 468,99 грн за наслідком чого, відповідачем прийнято оскаржувані рішення у виконавчому провадженні №57518366, які, на думку позивача, є незаконними. Позивач вважає, що вчинення відповідачем фактичних дій зі звернення стягнення на майно, що належить позивачу, може призвести до подальшого звернення стягнення на все майно позивача в рамках відкритого виконавчого провадження, а поворот виконання за виконавчим написом нотаріуса у випадку задоволення позову буде значно ускладненим. Також, позивач вказує, що розпочата за постановою від 29.10.2018 процедура стягнення на грошові кошти порушує права позивача на розпорядження своєю заробітною платнею, яка зараховується позивачу на картковий рахунок. Тобто, позивач вважає, що вказаними рішеннями відповідача порушуються його права та інтереси, а тому існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову.

При цьому, згідно оскаржуваних постанов, боржником в них вказано ОСОБА_4, а позивачем є ОСОБА_1

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що позивач оскаржує постанови приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні №57518366, а саме: постанову від 24.10.2018 про відкриття виконавчого провадження, постанову від 26.10.2018 про арешт майна боржника, постанову від 29.10.2018 про арешт коштів боржника.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Щодо доводів позивача про призупинення операцій по картковому рахунку позивача, ОСОБА_1, на який позивачу зараховується заробітна плата, то слід зазначити наступне. З доданої до заяви роздруківки з інтернету вбачається, що позивачеві надійшло повідомлення від банку: "Банк змушений призупинити операції за Вашими рахунками згідно постанови про накладення арешту". При цьому, з даної роздруківки неможливо встановити, на підставі якої саме постанови призупинено операції на рахунках. В матеріалах справи наявна лише копія постанови про арешт коштів боржника - ОСОБА_4, в той час, як позивач - ОСОБА_1. Інформація про існування постанови про арешт коштів саме ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутня. Також суду не надано доказів, які доводили б відсутність можливості отримувати заробітну плату позивачеві готівкою в касі, безпосередньо за місцем роботи.

Суд звертає увагу на те, що в інших оскаржуваних постановах про арешт, боржником також вказано саме ОСОБА_4, в той час, як одним із доводів позивача є твердження про те, що ОСОБА_4 не існує.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог (аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року №826/16365/17).

При цьому, позивачем не вказано, яких саме значних зусиль або витрат, необхідно буде докласти для відновлення прав та інтересів позивача. Вирішення питання про забезпечення позову на даній стадії розгляду, може бути рівнозначним розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та фактично буде рівнозначним задоволенню позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, на даній стадії, до початку судового розгляду, у суду відсутні підстави стверджувати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а також враховуючи те, що судові рішення, у тому числі, ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.В. Клочкова