Справа № 450/1238/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1910/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області (головуючий суддя - Данилів Є.О.) про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Пустомити о 11 год 50 хв 23 серпня 2018 року у справі №450/1238/18 за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

25.04.2018 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, просив визнати незаконною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №5006/20900/17 від 16.01.2018.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2018 року задоволено клопотання представника Львівської митниці ДФС та позовну заяву залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова отримана позивачем 31.01.2018, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції. Суд першої інстанції зазначив, що позивач подав до суду необґрунтоване клопотання, із зазначенням неправдивих причин поважності пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2018 року та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що саме з моменту скерування Львівською митницею ДФС постанови в справі про порушення митних правил №5006/20900/17 від 16.01.2018 на виконання в органи Державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови позивач дізнався про те, що порушено його права. Вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 16.04.2018, тож він невідкладно звернувся до суду за захистом своїх прав. Крім того, вказує, що суд першої інстанції не врахував, що позивач неодноразово намагався шляхом надсилання запитів отримати інформацію про те на підставі якої скарги та з яких обставин було запроваджено розгляд справи про порушення митних правил.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №5006/20900/17 від 23.10.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Вказану постанову ОСОБА_4 не оскаржував, відповідно до банківської виписки від 15.12.2017 штраф сплатив.

15.12.2017 ОСОБА_4 отримав повідомлення №13-70-26/19-2350 Управління протидії митним правопорушенням ДФС України про розгляд запровадженої у відношенні ОСОБА_4 справи про порушення митних правил №5006/20900/17 у Львівській митниці ДФС.

Шляхом направлення адвокатських запитів та звернень позивач намагався отримати інформацію про стан розгляду справи та неодноразово повідомляв Львівську митницю ДФС, що постанова в справі про порушення митних правил №5006/20900/17 виконана в повному обсязі.

Пустомитівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області направлено ОСОБА_4 повідомлення від 04.04.2018 №5863 про відкриття виконавчого провадження та направлено для виконання постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2018, винесену по примусовому виконанню постанови №5006/20900/17 від 16.01.2018.

Після отримання зазначеної постанови, ОСОБА_4 звернувся з позовом до суду щодо визнання незаконної та скасування постанови про порушення митних правил №5006/20900/17 від 16.01.2018.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в поточній редакції, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідно до ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4).

Відповідно до ст.289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка кореспондує частині 4 статті 529 Митного кодексу України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідним вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

В позовній заяві та апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що про оскаржувану постанову дізнався отримавши постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.04.2018 ВП №56051509, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, а судом першої інстанції до уваги взято не було.

Водночас, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №919 (а.с.31), на яке покликається відповідач обґрунтовуючи клопотання про залишення без розгляду позовної заяви та підтвердження вручення копії оскаржуваної постанови позивачу та яке враховано при винесені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, поштове відправлення вручено 31.01.2018, в графі розписка в одержанні зазначено прізвище «Телішевський» без підпису, що не дозволяє дійти однозначних висновків про отримання вказаного поштового відправлення безпосередньо позивачем.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №19 саме копії постанови в справі про порушення митних правил №5006/20900/17 від 16.01.2018. Копій журналу вихідної кореспонденції (витягу з такого) із зазначенням дати направлення оскаржуваної постанови відповідачем до матеріалів справи не долучено, така дата не зазначена і у самій постанові в справі про порушення митних правил.

Суд першої інстанції не надав належну оцінку зазначеним обставинам та прийшов до передчасного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд не повинен тлумачити положення статті 122 КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Водночас, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Так, Європейський суд з прав людини у п.27 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що оцінюючи обставини, за яких позивачу стало відомо про оскаржувану постанову, суд першої інстанції не надав таким належну оцінку, не врахував всіх наведених у поясненнях позивача доводів поважності пропуску строку звернення із позовом до суду, а тому прийшов до передчасного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 230, 241, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області про залишення позовної заяви без розгляду від 23 серпня 2018 року у справі №450/1238/18 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 27.11.2018