Справа № 804/3821/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року Справа № 804/3821/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняУсенко Д.Ю.
представника позивача представника відповідача Карпенко О.В. Борисова Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного науково-виробничого підприємства «Стіл-груп» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
29.05.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного науково-виробничого підприємства «Стіл-груп» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якій позивач просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Кононенко О.В.) від 01.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання на 12.07.2018 року о 11:00 год..
03.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній наголошує на тому, що Приватним науково-виробничим підприємством «Стіл-груп» не підтверджено реальність господарських операцій з контрагентом Товариство з обмеженою відповідальністю «ТП Плейн», а тому висновки податкової перевірки не суперечать нормам законодавства і оскаржуване рішення є правомірним, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
12.07.2018 року у зв'язку з перебуванням судді Кононенко О.В. у відпустці справу знято з розгляду.
14.08.2018 року згідно розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду за № 2174д «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи», у зв'язку із звільненням судді Кононенко О.В., справу № 804/3821/18 передано для повторного автоматичного розподілу, за результатом якого визначено для розгляду справи суддю Горбалінського В.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Горбалінський В.В.) від 15.08.2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 29.08.2018 року о 14:00 год..
29.08.2018 року представником відповідача до суду було надано клопотання про витребування додаткових доказів, а саме:
- документів та відомостей про наявність персоналу та кількість працюючих (штатний розпис, цивільний, трудовий договір або інша угода) у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП Плейн» у період здійснення господарських операцій з постачання товарів відповідно укладених угод;
- відомостей про те, яким чином і за допомогою яких засобів здійснювалась поставка товару за укладеними угодами, надання документального підтвердження наявності основних фондів (транспортні засоби, приміщення, які знаходяться в оренді, на праві власності або в іншому праві користування у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП Плейн»);
- документів щодо придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «ТП Плейн» товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані Приватним науково-виробничим підприємством «Стіл-Груп» за укладеними договорами;
- документів, на підтвердження здійснення оплати за укладеними договорами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року вказане клопотання задоволено частково:
Витребувано у Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області інформацію про те, за ким станом на 30.06.2017 року було зареєстровано такі транспортні засоби:
- ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_2, а також документи та інформацію на підставі яких було проведено реєстрацію причіпу, державний номерний знак НОМЕР_3;
- КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_4;
- ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_5, а також документи та інформацію на підставі яких було проведено реєстрацію причіпу, державний номерний знак НОМЕР_6;
- ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_7;
Витребувано у Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області персональні дані щодо наступних осіб, а саме місце реєстрації особи, ідентифікаційний код (за наявності), серія та номер паспорту:
- ОСОБА_6, номер посвідчення водія НОМЕР_9
- ОСОБА_7, номер посвідчення водія НОМЕР_10
- ОСОБА_8, номер посвідчення водія НОМЕР_11
- ОСОБА_9, номер посвідчення водія НОМЕР_12
Зобов'язано Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області надати вказану інформацію та документи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до 24.09.2018 року.
14.09.2018 року на адресу суду надійшов лист Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Про надання інформації від 10.09.2018 року № 31/5-8017 з додатками на 5 аркушах.
26.09.2018 року на адресу суду надійшов лист Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Про надання інформації від 20.09.2018 року № 31/5-9504 з додатками на 8 аркушах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 року виправлено описку в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду про витребування доказів від 29.08.2018 року по адміністративній справі № 804/3821/18, в описовій та резолютивній частині ухвали: «державний номерний знак НОМЕР_8».
Витребувано у Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області інформацію про те, за ким станом на 30.06.2017 року було зареєстровано такі транспортні засоби: - ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_8.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
В Акті перевірки встановлені порушення: п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті заниження ПНВП «Стіл-Груп» податку на додану вартість на загальну суму 495 052,58 грн., в тому числі: червень 2017 року - 304 387,2 грн.; липень 2017 року - 190 665,38 грн..
Рішенням ДФС України від 12.04.2018 року № 12839/6/99-99-11-01-01-25 скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач Головне управління ДФС у Дніпропетровській області проти позову заперечував повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, наполягаючи на обґрунтованості оскаржуваного рішення та правомірності дій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з того, що відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № від 30.01.2018 року суд керується таким.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, які безспірно підтверджують існування обставин, що виключає право платника, зокрема на формування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення порушень з боку позивача та донарахування йому спірного грошового зобов'язання стало посилання податкового органу на неможливість підтвердження реальності фінансово-господарських взаємовідносин ПНВП «Стіл-Груп» з ТОВ «ТП Плейн» внаслідок неможливості встановлення обставин придбання товарів по ланцюгу постачання, відсутності у контрагента можливості виконання операцій з постачання товарів за умови відсутності будь-якої інформації зберігання товарів та їх транспортування, відсутності сертифікатів якості придбаних товарів.

Окрім цього, у відповідача були зауваження щодо перевезення придбаного у контрагентів товару. Щодо долучених до матеріалів справи товарно-транспортних накладних відповідач зазначив, що за звітністю ТОВ «ТП Плейн» встановлено відсутність транспортних засобів, що могли бути використанні підприємством для постачання товару позивачу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у перевіряємому періоді, ПНВП «Стіл-Груп» уклало з ТОВ «ТП Плейн» договори поставки від 29.05.2017 року № 2905 та від 14.04.2017 року № 14/04, відповідно до яких позивачем (покупець) придбано у ТОВ «ТП Плейн» товару на загальну суму 2 970 315,48 грн., в т.ч. ПДВ - 495 052,58 грн.., з яких брухт - 57 222 кг., сплав АК5М2 - 2000 кг., сплав АК12 - 6611 кг., сплав АК12ПЧ - 4000 кг..

На підтвердження виконання умов договору позивачем долучено до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, банківські виписки по рахунку в ПАТ «Приватбанк» за період з 01.04.2017 року по 30.06.2017 року та з 01.07.2017 року по 30.09.2017 року (т.1, а.с. 42-100).

Судом встановлено, що придбаний у ТОВ «ТП Плейн» товар було використано у власній господарській діяльності позивачем, а саме перероблено:

- 05.06.2017 року 3403 кг. брухту (з яких 1878 кг. залишків минулих періодів та 1525 кг. брухту, придбаного у ТОВ «ТП Плейн», що становить 45%) у 2651 кг. АК12ПЧ (45% з яких становить 1193 кг.);

- з 07.06.2017 року по 14.07.2017 року перероблено 54 627 кг. брухту в 2635 кг. АК5М, 2649 кг. АК12 та 36 122 кг. АК12ПЧ;

- 01.08.2017 року залишок 1402 кг. брухту придбаного у ТОВ «ТП Плейн», перероблено (всього 3501 кг. брухту у 2655 кг. сплаву АК12ПЧ), залишок складає 40% переплавленого брухту, відсоток продукції складає 1062 кг.;

- 10.08.2017 року 182 кг. АК5М було дороблено в 182 кг. АК12.

Таким чином, було отримано всього сплаву: АК5М2 - 2000 кг., АК12- 9442 кг., АК5М - 2453 кг., АК12ПЧ - 42 377 кг..

Судом також встановлено, що внаслідок переробки ПНВП «Стіл-Груп» брухту в червні-серпні 2017 року був утворений шлак алюмінію:

- в червні 2017 року всього перероблено 29 480 кг. брухту (20 800 кг. з якого придбано у ТОВ «ТП Плейн», що становить 71%) і утворено 1489 кг. шлаку (71% від якого складає 1057 кг.);

- в липні 2017 року всього перероблено 35 020 кг. брухту і утворено 1502 кг. шлаку;

- в серпні 2017 року всього перероблено 36 400 кг. брхту (20 800 кг. з якого придбано у ТОВ «ТП Плейн», що становить 4%) і утворено 1453 кг. шлаку (71% від якого складає 58 кг.).

Таким чином, внаслідок переробки брухту, придбаного у ТОВ «ТП Плейн», утворено 2617 кг. шлаку, що є в наявності у ПНВП «Стіл-Груп».

На підтвердження наведених обставин позивачем долучено до матеріалів справи акти сортування і зважування брухту, акти переплавки брухту в чушку, акти доробки, акти про використану електричну енергію (т.1, а.с. 107-118). Також надано розрахунок собівартості за 2017 рік, декларації з ПДВ за червень-вересень 2017 року включно, відомості обліку по рахункам 631 за червень-жовтень 2017 року, по 685/1 за червень-жовтень 2017 року, відомість обліку матеріалів по рахунку 201 - брухт алюмінію за квітень-вересень 2017 року, відомість обліку готової продукції по рахунку 260 за червень-жовтень 2017 року, відомість обліку товарів по рахунку 281 за червень-вересень 2017 року, відомість обліку по рахунку 361 за червень-вересень 2017 року, відомість обліку по рахунку 311 за червень-серпень 2017 року, журнал плавок № 3 (витяг за період з травня по вересень 2017 року, журнал № 6 вхідного радіаційного контролю металобрухту (витяг за період з 03.05.2017 року по 22.09.2017 року), журнал № 6 вихідного радіаційного контролю готової продукції (витяг за період з 12.04.2017 року по 22.08.2017 року), книгу № 2 обліку реєстрації результатів вхідного контролю на вибухонебезпечність брухту (витяг за період з 12.10.2016 року по 17.12.2017 року) (т.1, а.с. 127-166).

Судом встановлено, що ПНВП «Стіл-Груп» було реалізовано перероблену продукцію:

- АК5М - 2453 кг. на НВА «Спецмет» на загальну суму 156 992,50 грн., в т.ч. ПДВ 26 165,42 грн.;

- АК5М2 - 2000 кг. на ПП «Нафтомаш» за ціною 45 833,33 грн. за 1000 кг. без ПДВ, тобто внаслідок продажу сплаву ТОВ «ТП Плейн» отримано 109 999,99 грн., в т.ч. ПДВ 18 333,33 грн..;

- АК12 - 9442 кг. на ТОВ «Автокомпонент Плюс» і ТОВ «Промресурси» за ціною 53 333,33 грн. за 1000 кг. без ПДВ, тобто внаслідок продажу сплаву ТОВ «ТП Плейн» отримано 604 287,96 грн., в т.ч. ПДВ 100 714,66 кг.;

- АК12ПЧ - 42 377 кг. на ТОВ «Укр Літ Пром» за ціною 48 333,33 грн. за 1000 кг. без ПДВ, тобто внаслідок продажу сплаву ТОВ «ТП Плейн» отримано 2 457 865,83 грн., в т.ч. ПДВ 409 644,31 грн..

На підтвердження реалізації виготовленої продукції позивачем долучено до матеріалів справи договір поставки товарів № 16/01/1 від 16.01.2014 року з НВА «Спецмет», договір поставки № 01/10/1 від 01.10.2013 року з ТОВ ВП «Нафтомаш», договір поставки товарів № 04/06/1 від 04.06.2015 року з ТОВ «Автокомпонент Плюс», договір поставки товарів № 020 від 21.06.2016 року з ТОВ «Промресурси», договір поставки товарів № 04/05/1 від 04.05.2016 року з ТОВ «Укр Літ Пром», видаткові накладні та товарно-транспортні накладні до них (т.1, а.с. 167-227).

Таким чином, з огляду на надані позивачем належні та допустимі докази, суд не погоджується з висновком податкового органу про те, що ПНВП «Стіл-Груп» здійснювало безтоварні операції по господарським відносинам ТОВ «ТП Плейн», які в дійсності не придбавалися, а лише полягали у документальному їх оформленні (шляхом складання договорів, специфікацій) видаткових накладних та інших документів з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів.

Доводи позивача, наведені в позові спростовують факт встановлених порушень та є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем первинні документи є достовірними доказами факту одержання товару, його переробки та подальшої реалізації виготовленої продукції.

Суд зауважує, що однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції.

Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Слід зазначити, що до загальновизнаних у світі дієвих механізмів, завдяки яким здійснюється аналіз господарських угод, виявлення та класифікація протиправних схем та методик незаконного ухилення від сплати податків відносяться спеціальні судові доктрини.

Щодо правочинів між позивачем та його контрагентом, доречним є застосування доктрини «Ділова мета» (business purpose) та «Реальність господарської операції».

Суть доктрини полягає в тому, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета, крім мінімізації оподаткування. В іншому випадку, податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною сутністю операцій та такий правочин визнається недійсним. При цьому обов'язок доказування розумного змісту покладається на учасників правочину (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Halifax… від 21.02.2006 року № Сase C-255/02).

Враховуючи вищенаведене, судом не вбачається сумнівів щодо ділової мети та реальності господарських операцій позивача з ТОВ «ТП Плейн».

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд доходить висновку, що відсутність сертифікатів якості продукції, за наявності обумовлених господарськими операціями первинних документів, що не містять недоліків їх оформлення, не може ставити під сумнів реальність операцій позивача з контрагентами.

При цьому, є правильними доводи позивача про те, що несплата податку контрагентами платника податку, який скористався правом на податковий кредит, за наявності всіх документів, що підтверджують проведення операцій, не може мати наслідком негативні наслідки до останнього.

Також, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість суду необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

В ході судового розгляду справи підтверджена можливість вчинення позивачем згаданих господарських операцій, зокрема з огляду на наявність у нього атестату спеціалізованого металургійного переробного підприємства АВ № 228722, свідоцтва про атестацію власної лабораторії № 06544-2-7-7/4 ГОМС, виробничого обладнання відповідно до переліку, кваліфікованого персоналу згідно штатного розкладу на 2017 рік (т.1 а.с. 122-126), а також була отримана інформація щодо використання ТОВ «ТП Плейн» транспортних засобів для постачання на ПНВП «Стіл-Груп» товарів, яка підтверджена належними доказами (листами Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області).

Зазначені обставини відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані.

За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскарженого податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2018 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідачем також не спростовано факту подальшої реалізації позивачем виготовленої внаслідок переробки придбаних товарів - продукції, що є обставиною, яка також свідчить на користь правомірності декларування позивачем показників в податковій звітності та спростовує доводи податкового органу про заниження ПНВП «Стіл-Груп» податку на додану вартість на загальну суму 495 052,58 грн..

З системного аналізу матеріалів справи, вбачається, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, винесеним не добросовісно, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Так, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2018 року, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 11 138,68 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1115 від 16.05.2018 року. Отже, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241 - 246, 250ф Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного науково-виробничого підприємства «Стіл-груп» (, вул. Спортивна, 34-14, м. Кам'янське, Дніпропетровська область, 51921) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (, вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2018 року, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Приватного науково-виробничого підприємства «Стіл-груп» судовий збір у розмірі 11 138,68 грн..

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складений 23 листопада 2018 року.

Суддя В.В. Горбалінський