Справа № 766/5810/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/5810/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Хайдарова І.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Вербицька Н. В. Кравченко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2018р. по справі № 766/5810/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

06 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та з урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати незаконною і протиправною бездіяльність Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у поновленні, перерахунку, нарахуванні та виплаті компенсації за невчасно виплачені суми пенсії;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити, перерахувати, провести індексацію, нарахувати і виплатити пенсію за віком з 07.10.2009 року по 27.04.2013 року включно за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», із застосуванням при розрахунку усіх чинних на кожен місяць вказаного періоду норм щодо мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, перерахунку, індексації, надбавок, підвищень, тощо, як і громадянам, що проживають на території України, в повному обсязі, зокрема норм Постанови КМУ від 26.11.2009 р. №1252 та Постанови КМУ від 05.05.2010 р. №331, підвищення, відповідно до Постанови КМУ №198 від 11.03.2009 р., надбавки (підвищення) дітям війни, відповідно до Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 р. та Постанови КМУ №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найвразливіших верст населення» від 28.12.2011 р., підвищень, відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і Постанови КМУ №341 від 11.05.2005 р. зі змінами та Постанови КМУ №264 від 15.04.2013 р., доплати, відповідно до Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 р.;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області виплатити компенсацію, розраховану за нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», за невчасно отримані суми відповідним чином перерахованої та проіндексованої пенсії з 07.10.2009 року по 27.04.2013 року включно;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області перерахувати пенсію за віком з 28.04.2013 року, із застосуванням підвищень, відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і Постанови КМУ №341 від 11.05.2005 р. зі змінами та Постанови КМУ №264 від 15.04.2013 р., доплати, відповідно до Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 р. та з нарахуванням компенсації за невчасно виплачені суми перерахунку та індексації пенсії за період з 28.04.2013 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області виплатити компенсацію, розраховану за нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» за період невиплати по вересень 2017 року включно, за невчасно отримані суми надбавки дітям війни загальною сумою 3500,10 грн. з 28.04.2013 року і доплати за понаднормативний стаж загальною сумою 1377,34 грн. з 01.12.2013 року;

- стягнути з Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди; зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити виплату сум пенсії, сум компенсацій та відшкодування, сум перерахунку, з урахуванням виплачених сум, шляхом перерахунку за реквізитами банківського рахунку для виплат поточної пенсії; стягнути судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Судом встановлено, що відповідно закордонного паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, який постійно проживає в країні Ізраїль.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.11.2015 року визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови в проведенні індексації та перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до діючого законодавства; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28 квітня 2013 року відповідно до ст.ст. 2, 43, 46, ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 року за №795, Постанови Правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 року за №22-1 та провести індексацію пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року за №1078; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованою та проіндексованою пенсією та фактично виплаченою за період з 28 квітня 2013 року та в подальшому проводити виплату пенсії в перерахованому розмірі.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 51 вищенаведеного Закону було передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнані неконституційними, а, отже, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Колегія суддів апеляційного суду не заперечує права позивача на поновлення виплати пенсії, оскільки, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 таке право поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права, які не можуть бути обмежені за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Колегія суддів звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач зобов'язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов'язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності дотримання встановлених законом строків звернення до суду, у разі звернення до суду за захистом свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року та невідновлення виплати пенсії, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що до вказаних правовідносин належить застосувати положення ст. 99, 100 КАС України. Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року (справа № 21-5653а15), від 08 червня 2016 року (справа № 505/2135/14-а), від 06 лютого 2018 року (справа № 723/2676/14-а), від 24 квітня 2018 року (справа № 127/15035/17)

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову, поданий після закінчення строків, установлених законом, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивні вимоги про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні поновити, перерахувати, провести індексацію, нарахувати і виплатити пенсію за віком позивачу з 07.10.2009 р. по 27.04.2013 р. включно не підлягають задоволенню, оскільки позивачем порушено строк звернення до суду.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що в 2015 році ОСОБА_1 звертався з позовом до суду, в якому просив визнати протиправними дії управління щодо відмови у проведенні індексації та перерахунку пенсії та зобов'язання управління нараховувати та поновити виплату пенсії за віком з 28.04.2013 року.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2015 року (справа № 667/7546/15-а) зобов'язано управління провести перерахунок пенсії з 28 квітня 2013 року, провести індексацію пенсії та в подальшому її виплачувати в перерахованому розмірі. Зазначена постанова набрала законної сили відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в частині визнання незаконною і протиправною бездіяльність відповідача

щодо відмови у перерахунку, виплаті, нарахуванні та виплати компенсації за невчасно виплачені суми пенсії ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки вже були предметом розгляду по справі №667/7546/.-а

Також колегія суддів розглядаючи питання стосовно компенсації за невчасно отримані суми ОСОБА_1 відповідним чином перерахованої пенсії з 07.10.2009 року по 27.04.2013 року включно зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.46 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В цьому випадку пенсія не нараховувалась, оскільки була припинена у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до іншої країни.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація здійснюється у разі порушення строків виплати доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно нормами чинного законодавства.

Терміни виплати нарахованих сум пенсії управлінням не порушені, а тому підстав для задоволення позовної вимоги про нарахування та виплати компенсації за невчасно отримані суми немає.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що позовна вимога про зобов'язання відповідача перерахувати пенсію за віком та провести її індексацію із застосуванням при розрахунку усіх чинних на кожен місяць вказаного періоду норм щодо мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, перерахунку, індексації, надбавок, тощо, як і громадянам України, що проживають на її території, в повному обсязі, зокрема надбавки (підвищення) дітям війни, відповідно до Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 р., підвищень, відповідно до ч.2 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і Постанови КМУ №341 від 11.05.2005 р., доплати, відповідно до Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 року - з урахуванням виплачених сум до наступної зміни мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, норм перерахунку, індексації, надбавок, підвищень, тощо - та перераховувати в подальшому в разі настання таких змін не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» дітям війни з 01 січня 2012 року підвищення до пенсії встановлено у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, з 1 січня 2013 у розмірі 894,00 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення») встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Тож надбавка дітям війни нарахована у розмірах:

з 30.03.2013 - 62,58 грн. (894,00 грн х 7%).

з 01.12.2013 - 66,43 грн. (фіксований розмір).

Доплату у сумі 3566,53 грн. за період з 28.04.2013 року по 30.10.2017 року ОСОБА_1 було виплачено.

Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідним зазначити, що в даному випадку позовна вимога про зобов'язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 сум пенсії, сум компенсації, сум перерахунку, з урахуванням виплачених сум, шляхом перерахунку за реквізитами банківського рахунку для виплати поточної пенсії ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вищевказаних позивних вимог, які на думку колегії суддів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно відшкодувати управлінням моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до вимог ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач не наводить жодної підстави для її стягнення.

Колегія суддів вказує, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім'ї душевних страждань діями відповідача по справі, які є предметом даного спору та які позивач вважає протиправними, зокрема, доказів погіршення здоров'я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Враховуючи відсутність обґрунтування заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а також невстановлення судом першої та апеляційної інстанції в даній справі порушення прав позивача з боку відповідача, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.