Справа № 2340/4188/18
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року справа № 2340/4188/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа Черкаське районне відділення поліції Черкаського відділу поліції ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Черкаській області № 775 від 20.03.2018 в частині скасування наказу ГУНП в Черкаській області № 3234 від 13.12.2017 щодо виплати одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням 2 (другої) групи інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обовязків, в розмірі 480 000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП в Черкаській області № 775 від 20.03.2018 року в частині скасування висновку, затвердженого 13.12.2017 року про призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням 2 (другої) групи інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обовязків, в розмірі 480 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням 2 групи інвалідності, оскільки позивачем до відповідача були надані всі документи, передбачені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, а звільнення позивача зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, а не через хворобу - на думку позивача не може бути підставою для позбавлення його права на отримання такої одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 22.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

09 листопада 2018 року відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію є дотримання підстав звільнення з поліції, а саме внаслідок захворювання, повязаного з проходженням поліцейським служби в органах внутрішніх справ або поліції, однак враховуючи те, що позивач звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію за власним бажанням, тому позивач не набув права на отримання вказаної одноразової допомоги.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У період з 19.11.2018 по 27.11.2018, включно, суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О. перебував у відпустці, з огляду на що розгляд справи здійснюється у перший робочий день після відпустки 28.11.2018.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Позивач проходив службу в поліції на посаді заступника командира батальйону поліції особливого призначення ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області та наказом від 23.08.2017 №226 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 871482 від 19.10.2017 позивачу з 18.10.2018 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обов'язків.

27 листопада 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно з наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 13.12.2017 № 3234/18 призначено виплатити одноразову одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у звязку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обовязків у розмірі 480 000 грн 00 коп.

ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 13.12.2017 № 29/Т-236 позивача повідомлено про прийняте рішення, розрахунок потреби в коштах направлено до Національної поліції України. Також у вказаному листі зазначено, що розрахунок з позивачем буде проведено після надходження коштів.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 20.03.2018 № 775 скасовано наказ від 13.12.2017 № 3234 щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обов'язків у розмірі 480 000 грн 00 коп.

У подальшому листом від 16.04.2018 №278/01/29-2018 Головне управління Національної поліції в Черкаській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у звязку з тим, що причина звільнення позивача зі служби в поліції не відповідає вимогам п. 4 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію. Також позивача повідомлено про наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 20.03.2018 № 775 та зазначено, що лист ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 13.12.2017 № 29/Т-236 вважати недійсним.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 17.04.2018 № 1025 доповнено наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 20.03.2018 № 775 пунктом, яким, зокрема, скасовано затверджений 13.12.2017 висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві, у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обовязків у розмірі 480 000 грн 00 коп.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України Про Національну поліцію № 580-ІV.Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року (далі - Порядок №4).

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов'язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.Разом з цим, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію є дотримання звільнення особи з поліції, а саме внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Суд наголошує, що наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області від 23.08.2017 № 226 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, а не за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію.

З огляду на викладене, оскільки позивач не відноситься до осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», так як не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на отримання вказаної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у справі №373/1188/16-а від 19 вересня 2018 року.

Згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так Верховний Суд у своєму рішенні зазначив, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону України «Про Національну поліцію» застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідності повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3.причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Виходячи з аналізу наведених норм у сукупності суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений законом, оскільки позивач не відноситься до категорії осіб на яких розповсюджується право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд також бере до уваги, що предметом розгляду даної справи є відмова відповідача у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги через невідповідність підстав звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, а не через обставини отримання поліцейським травми.

Позивачем достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до суду надано не було.

Водночас відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку та правомірність своїх дій.

Зважаючи на вищевикладене, суд висновує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (№ 63566/00), пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Петриченко проти України" (№ 2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№42310/04), суд зобов'язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов'язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім цього, у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України» (№ 22750/02) вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (…). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (…). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а позов не підлягає до задоволення, судові витрати належить компенсувати за рахунок бюджету України у порядку встановленому Кабінетом ОСОБА_3 України.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ідентифікаційний код 40108667) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок бюджету у порядку встановленому Кабінетом ОСОБА_3 України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький