Справа № 826/4119/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа № 826/4119/18

провадження № К/9901/61587/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом громадянина Республіки Ємен ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України, третя особа - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_5 - представника громадянина Республіки Ємен ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2018 року, постановлену у складі судді Літвінової А. В., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Василенка Я. М. (доповідач), Кузьменка В. В., Шурка О. І.

І. Обставини справи

1. У березні 2018 року громадянин Республіки Ємен ОСОБА_4 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України (далі також відповідач, ДМС), третя особа - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі також - Управління ДМС в Полтавській області), в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення ДМС від 30 листопада 2017 року № 470-17 про відмову у визнанні громадянина республіки Ємен ОСОБА_4 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

1.2. зобов'язати ДМС повторно розглянути заяву громадянина республіки Ємен ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 18 липня 2018 року, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року, визнав неповажними підстави пропуску позивачем строку звернення до суду та залишив позовну заяву громадянина Республіки Ємен ОСОБА_4 без розгляду.

3. При цьому суди встановили, що 6 вересня 2017 року позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

4. Рішенням ДМС від 30 листопада 2017 року № 470-17 позивачу відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

5. Із рішенням ДМС від 30 листопада 2017 року № 470-17 позивача ознайомлено згідно з повідомленням Управління ДМС в Полтавській області від 11 грудня 2017 року № 14.

6. До суду з цим позовом позивач звернувся 13 березня 2018 року.

ІІ. Провадження у суді касаційної інстанції

7. Представник позивача, вважаючи судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій ухваленими з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу.

8. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

9. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду.

10. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на необґрунтованості останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ІІІ. Джерела права й акти їх застосування

11. Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

12. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя цієї ж статті).

13. Аналогічні положення закріплені в статті 99 КАС України в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення ДМС.

14. При цьому відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

15. Законом, яким установлені спеціальні строки звернення до суду у справах цієї категорії, є Закон України від 8 липня 2011 року № 3671-VI «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (далі - Закон № 3671-VI).

16. За приписами частин першої, п'ятої та п'ятнадцятої статті 10 Закону № 3671-VI рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у тому числі стосовно перебуваючих з ним на території України неповнолітніх дітей (членів сім'ї заявника або таких, які знаходяться під його опікою чи піклуванням), внесених до анкети заявника, на визнання яких біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, є письмова згода заявника, висловлена в анкеті чи заяві, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом місяця з дня отримання особової справи заявника та письмового висновку. Строк прийняття рішення може бути продовжено керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, але не більш як до трьох місяців.

За результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту

У разі невикористання особою права на оскарження протягом п'яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), що перебувають на зберіганні.

17. Відповідно до частини другої статті 12 Закону № 3671-VI рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

18. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

19. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ІV. Позиція Верховного Суду

20. Зважаючи на встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками останніх про необхідність залишення позову без розгляду, а також зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які би давали підстави для висновку про наявність об'єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які би зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду майже на чотири роки.

21. Зокрема, судами спростовано твердження позивача про те, що він не володіє українською мовою, адже він в анкеті власноруч під підпис зазначив, що він володіє українською, російською та арабською мовами. Твердження про необізнаність із установленою законами України процедурою та строками оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у цій категорії спорів не можуть бути самостійним свідченням про поважність причин пропуску відповідного строку.

22. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами першої й апеляційної інстанцій фактичних обставин справи.

23. Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

24. При цьому законодавець визнав строк у п'ять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

25. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно наданій юридичній оцінці встановлених судами фактичних обставин справи, із дотриманням норм процесуального права.

26. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

V. Судові витрати

27. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - представника громадянина Республіки Ємен ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 826/4119/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич