Справа № 243/5877/18
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/186/2018
Справа № 243/5877/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

за участю секретаря Малиновської І.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону Управляння патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора 4 роти батальйону Управляння патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою серії ВР № 084504 від 18 червня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122, ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності та постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи обєкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи обєктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Позивач зазначає, що він рухався по головній дорозі та не змінював направлення руху. Проте оскільки у нього раптово пошкодилась лампа в світловому покажчику, то він на вимогу п. 35.1 ПДР, найкоротшим шляхом рухався до місця ремонту виконуючи вимоги ПДР, а саме він зайняв крайній лівий ряд, не утворюючі перешкод для руху іншим транспортним засобам, а також подав сигнал лівого повороту рукою. Таким чином у інспектора не було підстав зупиняти його автомобіль та перевіряти наявність у нього водійського посвідчення.

У звязку із наведеним, просив суд скасувати постанову «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №084504 від 18 червня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав наведених у позові.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. 27 липня 2018 року на адресу суду відповідачем направлено відзив на позовну заяву в якій останнім зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 18.06.2018 року в м. Словянську на перехресті вул. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приблизно о 14 год. 30 хв. водій, керуючи транспортним засобом Subaru Forester номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом, чим порушив п.п. 9.2 б ПДР України та не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п. 2.1 а ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 9.2 б ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та порушення вимог п. 2.1 а ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.126КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення (далі - Постанова), щодо позивача.

Відповідно статті 279 КУпАП, розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснив особі, що брала участь у розгляді справи, її права і обовязки: ст.ст. 268, 287-289, 307, 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Згідно зі ст. 285 КУпАП гр. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено копію постанови.

Позивач в своєму позові оспорює факт законності, винесеної на нього постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При винесенні постанови поліцейський керувався Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII , Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та Наказом № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно п.11 ч.І ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580 - VII, поліцейський уповноважений здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, п.8 ч.І ст. 23 цього Закону встановлює, що поліцейський, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Позивач в своїй позовній заяві звертає увагу, що не порушував Правила дорожнього руху, але таке твердження позивача спростовується відеозаписом з камери поліцейського. На відео чітко видно, як позивач, рухаючись на своєму транспортному засобі, здійснюючи поворот ліворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. А під час спілкування з поліцейськими повідомив, що в нього не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, після чого знайомі позивача доставили йому на місце його зупинки відповідні документи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що постановою серії ВР № 084504 від 12.06.2018 року інспектором роти № 4 УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції в Донецькій області на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с.4).

Крім того, досліджено відеозапис з камер поліцейських, який міститься на долученому до матеріалів справи .лазерному диску (а.с.13).

Згідно із ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Згідно з статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9.2б ПДР України - Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроювання, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.1.2 п. 9.3 ПДР України -У разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Згідно поданого позову позивач посилається на те,що ним були виконані положення п. 9.3 ПДР України так як транспортний засіб мав несправність світлових показчиків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з істаттею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, який було додано відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що дійсно позивач був зупинений відповідачем 18.06.2018 року у звязку з тим, що ним було порушено вимоги п.9.2 б) ПДР України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, правомірність свого рішення не довів а тому на думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Оскільки відповідачем належним чином не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем п.9.2 б) ПДР України, то суд дійшов висновку про неправомірність вимоги відповідача до ОСОБА_1 про пред'явлення документів, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред'явлення документів.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення. За даних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 18.06.2018 року серії ВР №084504.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50,77, 104-106, 159-163,167 КАС України, ст.ст. 38, 122, 126, 247, 258, 279, 280, 281, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону Управляння патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: ВР № 084504 від 18 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122,126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2018 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5