Справа № 160/7542/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 листопада 2018 року Справа №160/7542/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова Вікторія Станіславівна, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2018 року ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 49106) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

22.11.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на те, що вона зверталась з письмовими заявами до органів управління Пенсійного фонду України щодо неповної виплати їй суми успадкованої пенсії, а велика перерва між зверненнями пояснюється тим, що позивач змушена була часто виїжджати у сімейних справах до основного місця проживання в м.Донецьк.

Суд вважає, що наведені позивачем обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не свідчать про їх поважність та наявність підстав для поновлення строку звернення до суду для захисту прав та інтересів, оскільки позивачем не доведено поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (2009): суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом (див. рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс.17-18, пп.35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб.

В постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі 804/6016/15 Верховний Суд звертає увагу, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строку в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву про поновлення строку звернення до суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву позивачу.

Оскільки, позивачем не наведено належного обґрунтування та не надано відповідних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду, позовна заява повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова
Ухвала не набрала законної сили станом на 26.11.2018 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун