Справа № 640/19360/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 листопада 2018 року № 640/19360/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
до Головного територіального управління юстиції у місті Києві
про скасування постанови про накладання штрафу

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить скасувати постанову від 29 жовтня 2018 року ВП №56086862, прийняту Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві про стягнення виконавчого збору у розмірі 5 100,00 грн з Головного управління Державної фіскальної служби повністю.

Розглянувши позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та додані до неї матеріали, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема:

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) (якщо такі відомості відомі позивачу), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Проте, в порушення вимог частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем у позовній заяві не зазначено вищевказаних відомостей, зокрема, не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача.

Також, у відповідності до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору. Натомість, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві до позовної заяви додано клопотання, відповідно до якого позивач просить відстрочити сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві є бюджетною організацією, яка здійснює будь - які перерахування коштів шляхом надання платіжних доручень в електронному вигляді до органів державного казначейства для подальшого їх виконання.

У зв'язку з цим, з метою подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві платіжного доручення на сплату судового збору направлено до управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності службовий лист з проханням здійснити сплату судового збору, проте, на теперішній час не має інформації щодо її здійснення.

Розглянувши зазначене клопотання, Окружний адміністративний суд місті Києва дійшов до наступних висновків.

За визначенням статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У відповідності до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

В той же час, суд звертає увагу, що порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру регламентовано статтею 8 Закону України «Про судовий збір», приписи якої не містять підстав та умов для зменшення розміру, відстрочення або розстрочення сплати судового збору суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи той факт, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві не надано належних обґрунтувань заявленого ним клопотання, а також не додано жодних доказів на підтвердження того, що на теперішній час існують перешкоди для сплати останнім судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі або доказів того, що позивачем направлялося подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві з метою сплати судового збору, але станом на день звернення вказане подання органами казначейської служби не розглянуто, а також, з урахуванням того, що обов'язковість сплати судового збору встановлена діючим законодавством України, а відстрочення або розстрочення сплати судового збору є дискреційним правом, а не обов'язком суду, суд приходить до висновку, що викладені Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві у клопотанні про відстрочення сплати судового збору обставини не можуть бути підставою для його задоволення в силу положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №826/7670/18.

Так, частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривень.

З урахуванням розміру заявлених вимог та наведених положень законодавства, ставка судового збору за звернення до суду з вказаною позовною заявою становить 1 762,00 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачаться зі змісту позовної заяви, оскаржувану постанову старшого державного виконавця Коломойцева К.В. про накладання штрафу у розмірі 5 100,00 грн від 29 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №56086862 Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві отримало 05 листопада 2018 року, в той же час, з відповідною позовною заявою про її оскарження звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва 20 листопада 2018 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції, тобто з пропуском десятиденного строку.

В порушення вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не додано до позову заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Крім того, у відповідності до частини 3 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Суд звертає увагу, що з доданої до позовної заяви копії постанови про накладення штрафу від 29 жовтня 2018 року вбачається, що остання винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломойцевим К.В., в той час, коли позовні вимоги пред'явлені до Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Тобто, позивачу необхідно конкретизувати склад учасників справи, зокрема, найменування відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали про усунення недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою разом з доказами поважності причин його пропуску;

- уточненої позовної заяви разом з її копією щодо визначення складу учасників справи, зокрема, щодо найменування відповідача;

- оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом майнового характеру у розмірі 1 762,00 гривень (отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - 4021, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Керуючись статтями 160-162, частиною 1, 2 статті 169, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Кузьменко