Справа № 755/16970/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ

Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві звернулось до суду з позовом у якому просило:

- прийняти рішення про примусове видворення з території України громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3;

- затримати громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває в Україні без законних підстав та відповідно до рішення від 05.11.2018 року у строк до 06.11.2018 року територію України не покинув.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що він був позбавлений можливості самостійного виїзду з країни, оскільки мав покинути Україну у день прийняття рішення про примусове повернення до країни походження.

Відповідач також стверджує, що він надав достовірну інформацію під час процедури його ідентифікації.

Насамкінець, скаржник зазначає, що йому не була надана можливість оскаржити рішення про примусове повернення до країни походження.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 листопада 2018 р. Головним спеціалістом Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення.

За даними цього протоколу 05 листопада 2018 р. було виявлено громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів, які дають право на проживання в Україні.

Постановою від 05.11.2018 р. на відповідача, відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

05 листопада 2018 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Цим рішенням громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3 зобов'язано примусово повернутися до країни походження або третьої країни та покинути територію України у термін до 06.11.2018 року.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22 вересня 2011 р. (надалі за текстом - «Закон № 3773-VI»).

За приписами частини першої статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно частини 5 названої статті Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Із наведеного випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

У контексті наведеного судова колегія зазначає, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства було прийняте 05 листопада 2018 року. Вказаним рішенням зобов'язано громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3 примусово повернутися до країни походження або третьої країни та покинути територію України у термін до 06.11.2018 року.

Тим самим, Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві встановило строк, протягом якого громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_3 мав виконати вимоги рішення, а саме до 06.11.2018 року.

Прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Отже, відповідач мав можливість добровільно покинути територію України у термін до 24:00 години 06.11.2018 року

Проте, вже 06 листопада 2018 року Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві звернулось до суду з вказаним позовом зазначаючи, що рішення від 05 листопада 2018 року відповідачем виконано не було.

Тобто, оскільки відповідачеві не була надана можливість добровільно покинути територію України у встановлений строк, відсутні підстави і вважати, що громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_3 ухилявся від виїзду з України до країни походження.

За таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного суду відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 28 листопада 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна