Справа № 137/1399/18
Суддя: Желіховський В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/1399/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.18

Літинський районний суду Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голоти О.В.

розглянувши в судовому засіданні смт.Літин справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора відділу БДР УПП в Хмельницькій області Ящука Дмитра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії НК №331283 від 15.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому вказує, що 15.08.2018 р. постановою старшого інспектора відділу БДР УПП в Хмельницькій області серія НК №3312831 по справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Постанова мотивована тим, що «15.08.2018 р. о 10.35 на а/д Житомир - Могилів-Подільський позивач керував автобусом за маршрутом Вінниця-Широка Гребля не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач просить скасувати вказану постанову, оскільки вважає її протиправною, адже спеціальним Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги пред'явлення страхового полісу: випадки складення протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення (якщо коли протокол про адміністративне правопорушення не складається) та складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію, оскільки саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.Тобто право працівника органів Національної поліції вимагати у особи документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими законодавством.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3. до судового засідання не з'явився надавши через канцелярії суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Позов підтримує просить його задовольнити.

Відповідач - старший інспектор відділу БДР Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Ящук Д.С. до судового засідання не з'явився надавши часом раніше відзив на позовну заяву в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на те, що частиною 1 ст. 126 КУпАП, в редакції, яка діяла на час прийняття відповідачем оскарженої постанови, передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка має при собі або не пред'явила для перевірки поліса(договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена Картка») без такої умови, як «у випадках передбачених законодавством», або іншого документа зазначеного у цій статті. Окремо наголошує на тому, що пред'явлення водієм на вимогу поліцейського страхового полісу є обов'язком, а не правом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.293 КУпАП при розгляді скарги на постанову, суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Із копії постанови серії НК № 331283 від 15.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст.126 КУпАП (а.с.5) судом встановлено, що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в 425 гривень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, законодавець чітко розділив умови пред'явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс.

Обов'язок водія показати страховий поліс, виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов'язку пред'явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Ці випадки, про які йдеться в Законі «Про дорожній рух» описані в Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Окрім того, відповідно до ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка має назву «Обов'язки відповідних підрозділів Національної поліції щодо перевірки та контролю обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності» передбачає, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Однак, контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме в п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, вимозі працівника поліції щодо пред'явлення полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передує порушення водієм Правил дорожнього руху або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, і тільки тоді у водія виникає обов'язок надати (пред'явити) для перевірки такий поліс.

Законом України визначений чіткий перелік випадків, коли інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов'язаний надати страховий поліс. У будь-яких інших випадках, вимога працівника міліції пред'явити для перевірки страховий поліс про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не грунтується на законі.

Таким чином ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійсно передбачає обов'язок щодо перевірки та контролю обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак ст. 21 того ж Закону чітко передбачає випадки, коли така перевірка здійснюється.

З огляду на викладене, можливо зробити висновок про те, що необхідною передумовою для визнання законною вимоги поліцейського щодо пред'явлення водієм полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є порушення водієм Правил дорожнього руху або скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, за наявності якого (яких) у водія виникає обов'язок пред'явити для перевірки такий поліс (сертифікат).

В даному випадку не виникло обставин за яких працівник поліції повинен був здійснити контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому відповідач вийшов за межі своїх повноважень, що підтверджує незаконність оскаржуваної постанови. Не можуть братись до уваги аргумент відповідача в частині посилання на рухвалу ВАС України, оскільки з дослідженого змісту ухвали (на котру посилається відповідач), встановлено, що у відповідача були наявні підстави вважати, що особа вчинила, або має намір вчинити правопорушення. Всупереч обставинам справи, котра є предметом розгляду відповідачем не повідомлено суду про обставини відповідно до яких у відповідача виникло право на реалізацію повноважень вимагати в позивача пред'явлення ним документів. За таких обставин суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, крім того в постанові не наведено обставин на підставі яких зупинено відповідача, а згодом визнано винним у вчиненні даного порушення. Оскільки відповідачем не представлено суду жодного доказу на підтвердження осбтавин зупинки водія ОСОБА_2, що надалі слугувало підставою для вимоги пред'явлення страхового полісу, а відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії НК № 331283 від 15.08.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень на відповідний рахунок.

Керуючи ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 229, 241-246, 250 КАС України, ст.ст. 251, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 3314283 по справі про адміністративне правопорушення від 15.8.2018 р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 704,80 гривень на відповідний рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Желіховський Віктор Миколайович