Справа № 520/10209/18
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р. № 520/10209/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Волошина Д.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 15863,70 грн. від 29.10.2018 року ВП № 8824570.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 8824570 від 11.04.2008 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-181 від 21.03.2008 року, виданого Борівським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з 03.03.2008 року і до досягнення ним 18-річного віку.

Позивач зазначає, що 07 листопада 2018 року, отримав поштою із супровідним листом від 29.10.2018 року № 29091 постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про накладення на позивача штрафу від 29 листопада 2018 року в сумі 15 863,70 грн. за наявну заборгованість зі сплати аліментів на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 19.11.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови.

Відповідно наданого до суду відзиву відповідач зазначив, що 29.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в розмірі 50 % від суми заборгованості (15 863,70 грн.) зі сплати аліментів, оскільки у останнього наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Представник позивача надав письмові пояснення, в яких просив задовольнити позов у повному обсязі, та просив розглянути справу у письмовому провадженні без його участі.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоча про дату час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. У відзиві проти позову просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Представник третьої особи до суду не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, та надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Згідно ч. 1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За результатами розгляду судової справи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Борівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 2-181 від 21.03.2008 року.

На підставі вказаного виконавчого документа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито ВП № 8824570 від 11.04.2008 року, в межах якого головним державним виконавцем Калюгою А.О. було винесено постанову про накладення штрафу від 29.10.2018, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 15 863,70 грн (у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів).

Не погоджуючись з таким рішенням державного виконавця, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову про накладення штрафу від 29.10.2018 за ВП № 8824570, оскільки вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону №1404-VIII, порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно із абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018.

Згідно із ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Враховуючи те, що заборгованість позивача, щодо сплати аліментів стягувачу утворилась з 2014 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII введена лише у 2018 році, а тому позивач не міг передбачити настання такої відповідальності у зв'язку із несвоєчасністю такої сплати.

Крім того, відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що зазначена норма не має зворотної дії у часі, оскільки не скасовує та не пом'якшує відповідальність особи.

Окрім того, суд зазначив, що у постанові про накладення штрафу головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.10.2018 ВП № 8824570 визначив юридичну підставу статтю 75 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої передбачена відповідальність за невиконання рішення у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає відповідно 1 700,00 грн.

Відтак, посилання у постанові про накладення штрафу як юридичну підставу ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої, як зазначає відповідач, був накладений на позивача штраф у розмірі 15 863,70 грн., взагалі відсутнє.

Окрім того, слідчим Борівського ВП Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 постановою від 30.09.2018 року було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності щодо несплати аліментів у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що позивачем доведено відсутність підстав для винесення постанови про накладення штрафу від 29.10.2018 року ВП № 8824570 в розмірі 15 863,70 грн. (50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів), суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити в повному обсязі.

Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1, сума судового збору підлягає стягненню в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Радянська, буд. 106, с. Підлиман, Борівський район, Харківська область, 63824, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Покровська, буд. 32, м. Ізюм, Харківська область, 64300, код ЄДРПОУ - 41430594), третя особа - ОСОБА_2 (вул. Центральна, буд. 36, смт. Борова, Борівський район, Харківська область, 63801) про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 15863,70 грн. від 29.10.2018 р. ВП № 8824570.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин