Справа № 420/5237/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5237/18
УХВАЛА

27 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Кушкань Т.В.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Семещенка О.О.;

представника відповідача - Дарієнка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 68160, РНОКПП НОМЕР_1) до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (вул. Завгороднього, 29, с. Тузли, Татарбунарський район, Одеська область, 68160, ідентифікаційний код 04378876) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.10.2018 року № 425-І, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_4 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 04.10.2018 року № 425-І.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року заяву представника ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 04.10.2018 року № 425-І було задоволено, зупинено дію рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.10.2018 року № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4» та заборонено державному реєстратору проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з приводу зміни керівника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з ОСОБА_4 на інших осіб.

27.11.2018 року через канцелярію суду від представника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 24.10.2018 року.

В обґрунтування поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову представник відповідача вказує, що вказана ухвала є очевидно необ'єктивною, так як немає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а цією ухвалою повністю заблоковано діяльність Тузлівської сільської ради та створено перешкоди місцевому самоврядуванню в Тузлівській об'єднаній територіальній громаді, яка складається із населених пунктів: село Тузли, село Весела Балка, село Нова Михайлівка, село Лебедівка, село Безім'янка, село Садове, село Веселе та має населення біля 3000 жителів, на території якої функціонують: навчально-виховний комплекс - 1, дошкільний навчальний заклад - 2, центр первинно-медичної допомоги - 1, пункт швидкої допомоги - 1, будинок культури - 2, бібліотека - 4, сільський клуб - 1, підприємства та фермерські господарства - 38 та знаходиться Національний природний парк «Тузловські лимани». Судом не було враховано, що рішення Тузлівської сільської ради № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4» було прийнято одноголосно всіма присутніми на сесії 10-ю із 14-ти депутатів ради у присутності близько 300 жителів громади і підтримується в даний час всіма жителями громади. Судом в ухвалі не враховано, що в разі задоволення позову колишнього Тузлівського сільського голови ОСОБА_4 вона безпроблемно просто буде продовжувати виконувати свої обов'язки сільського голови з часу набрання чинності судовим рішенням і її особисті інтереси, в тому числі право на отримання заробітної плати, від перерви в виконані обов'язків сільського голови ніяким чином не постраждають. В той же час, зупинення дії оскарженого рішення створить перешкоди діяльності місцевому самоврядуванню в Тузлівській об'єднаній територіальній громаді, оскільки настане невизначеність відносно керівника діяльністю ради та громади, що приведе, в свою чергу, до невиплати заробітної плати працівникам як самої ради, так і всіх бюджетних організацій, до неможливості виконувати договірні обов'язки відносно розпорядження бюджетними коштами громади, не будуть виконуватись фінансові програми, прийняті радою, і припиниться інша діяльність місцевого самоврядування. Оскаржена ухвала уже спричинила та ще спричинить значну шкоду Тузлівській об'єднаній територіальній громаді своєю невизначеністю відносно керівника діяльністю ради та громадян, що привело уже до невиплати заробітної плати працівникам за жовтень і листопад 2018 року як самої ради, так і всіх бюджетних організацій, до неможливості виконувати договірні обов'язки відносно розпорядження бюджетними коштами громади, не виконуються фінансові програми і припинилась інша діяльність місцевого самоврядування. Своєю ухвалою вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті, повернувши до виконання обов'язків сільського голови ОСОБА_4 і це було зафіксовано державним реєстратором, який провів 24.10.2018 року реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з приводу зміни керівника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04378876) із Семещенко О.О. на ОСОБА_4, тим більше із вказанням в Єдиному державному реєстрі інформації, не передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а саме наступного тексту дослівно: (Повноваження продовжено на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року № 420/5237/18 «Про зупинення дії рішення Тузлівської сільської ради Одеської області». Строк повноважень до вирішення питання по суті спору.).

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали подане клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання представника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про скасування заходів забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову представник позивач вказував, що очевидними є ознаки протиправності рішення відповідача, про що свідчать, зокрема, відсутність печатки на рішенні Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.10.2018 року № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4», прийняття оскаржуваного рішення після закриття сесії діючим головою, що підтверджується аудіо записом подій. Про порушення прав, свобод та інтересів позивача такими діями свідчить стрімке порушення стану здоров'я, знаходження її на лікарняному, переведення до стаціонару обласної лікарні з Татарбунарської центральної районної лікарні.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це вжиття визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Предметом спору в даній адміністративній справі є рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.10.2018 року № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Оскільки ОСОБА_4 до прийняття оскаржуваного рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.10.2018 року № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4» була головою Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, тому суд вжив передбачені законом заходи забезпечення позову до розгляду справи по суті для забезпечення збалансованості інтересів сторін, через реальність загрози виникнення суттєвої шкоди правам позивача, з метою збереження існуючого становища, для створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, що повністю відповідає предмету позову та не тягне фактичне вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно з п.7 ч.3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи: прізвище, ім'я, по батькові, посада, дата призначення або набуття повноважень, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації створення юридичної особи - державного органу подається заява про державну реєстрацію створення юридичної особи. Для державної реєстрації створення, припинення юридичної особи - місцевої ради, виконавчого комітету місцевої ради, а також змін до відомостей про неї подається заява про державну реєстрацію створення, припинення юридичної особи, внесення змін до відомостей про неї. Для державної реєстрації створення, припинення юридичної особи - виконавчого органу місцевої ради (крім виконавчого комітету), а також змін до відомостей про неї подається заява про державну реєстрацію створення, припинення юридичної особи, внесення змін до відомостей про неї, а також акт місцевої ради про створення, припинення виконавчого органу, акт сільського, селищного, міського голови про призначення керівника такого органу.

Вказані обставини й стали підставою для зупинення дії рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.10.2018 року № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4», а також з метою недопущення державній реєстрації змін до відомостей про юридичну особу - Тузлівську сільську раду Татарбунарського району Одеської області, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі оскаржуваного рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 04.10.2018 року № 425-І «Про дострокове припинення повноважень Тузлівського сільського голови ОСОБА_4» накладення заборони державному реєстратору проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з приводу зміни керівника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04378876) з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на інших осіб.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що вжиті заходи забезпечення позову блокують діяльність Тузлівської сільської ради та створюють перешкоди місцевому самоврядуванню в Тузлівській об'єднаній територіальній громаді.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин відповідач до суду не надав.

Також, у вказаному клопотанні про скасування заходів забезпечення позову відповідач фактично висловлює свою незгоду з ухвалою суду про забезпечення позову.

Суд зазначає, що згідно з ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Таким чином, клопотання представника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про скасування заходів забезпечення позову є невмотивованим, оскільки не містить належного обґрунтування та правових підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

При цьому, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року вже було відмовлено в задоволенні клопотання представника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 68160, РНОКПП НОМЕР_1) до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (вул. Завгороднього, 29, с. Тузли, Татарбунарський район, Одеська область, 68160, ідентифікаційний код 04378876) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.10.2018 року № 425-І.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 151, 154, 156, 157, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 68160, РНОКПП НОМЕР_1) до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (вул. Завгороднього, 29, с. Тузли, Татарбунарський район, Одеська область, 68160, ідентифікаційний код 04378876) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.10.2018 року № 425-І.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2018 року.

Суддя М.М. Кравченко