Справа № 1340/3746/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3746/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Гулкевич В.О.

за участю:

представника позивача - Олинців - Раду Н.І.

представник відповідача - Іваницький Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в :

Державне підприємство Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" (адреса: м. Львів, вул. Городоцька,222, ) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (адреса: м. Львів, вул. Стрийська,35, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2018 № . Ухвалою від 23.08.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 07.09.2018 року було призначено справу до судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області з порушенням норм податкового законодавства було проведено камеральну перевірку та, як наслідок, прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Вказують, на те, що розрахунки по податку на додану вартість проводилися за грудень 2017 року та січень 2018 року вчасно, що підтверджується листом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 19.07.2018 року № 3277/10/13-03-0700-21. Зазначають, що у листі податкового органу було чітко визначено, що по податку на додану вартість із вироблених товарів в Україні (робіт, послуг) код 14060100станом на 01.06.2018 року по державному підприємству Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" () рахується переплата в сумі 4368,75 грн., що за період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 року була нарахована пеня в сумі 63,57 грн., і було сплачено підприємством 63,57 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову в судовому засіданні заперечував, надав до суду письмовий відзив, у якому просив у задоволені позову відмовити. Відзив, обґрунтований тим, що Головним управлінням ДФС в Львівській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету ДП МОУ «Львівський завод збірних конструкцій» (код ЄДРПОУ 8006864) з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за листопад, грудень 2017 року та січень 2018 року, що в свою чергу порушено ст. 126.1. Податкового кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області 14.03.2018 проведено камеральну перевірку своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету ДП МОУ «Львівський завод збірних конструкцій» (код ЄДРПОУ 8006864) з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за листопад, грудень 2017 року та січень 2018 року. За результатами перевірки складено акт перевірки № 000731/13-01-12-11/8006864.

Проведеною перевіркою встановлено, несвоєчасну сплату підприємством державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" узгодженої суми податкового зобов'язання в зв'язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено:

податкове повідомлення - рішення форми «Ш» № від 15.03.2018 року, яким позивачу визначено штраф у розмірі 4844,12 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, позивачем подано скаргу до контролюючого органу вищого рівня.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 25323/6/99-99-11-03-01-25 від 02.08.2018 р., податкове повідомлення - рішення № від 15.03.2018 року в частині несвоєчасного відображення в ІКПП результатів адміністративного та судового оскарження ППР ГУ ДФС у Львівській області від 15.11.2017 № , а скаргу задоволено частково.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням контролюючого органу звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В акті перевірки було зазначено, що податкова декларація з ПДВ від 19.01.2018 року № , фактично сплачена 23.02.2018 року, а граничний термін встановлено до 30.01.2018 року. Податкова декларація з ПДВ від 19.02.2018 року № , фактично сплачена позивачем 13.03.2018 року в сумі 1300, 00 грн., 12.03.2018 року в сумі 1339, 00 грн.

Судом встановлено, що позивачем 19.02.2018 року була подана податкова декларація з ПДВ за січень 2018 року, сума зобов'язання якої була визначена в сумі 226320,00 грн.,

Платіжним дорученням № 58 від 26.01.2018 року фактично була сплачена сума в розмірі 45485, 00 грн.

19.02.2018 року позивачем була подана податкова декларація з ПДВ за січень 2018 року, сума зобов'язання якою була визначена в сумі 226320,00 грн.

Платіжним дорученням №201 від 14.02.2018 року фактично була сплачена сума в розмірі 12000, 00 грн.;

Платіжним дорученням № 252 від 26.02.2018 року фактично була сплачена сума в розмірі 100000, 00 грн.;

Платіжним дорученням №253 від 27.02.2018 року фактично була сплачена сума в розмірі 45000, 00 грн.;

Платіжним дорученням №260 від 28.02.2018 року фактично була сплачена сума в розмірі 69320, 00 грн.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 38.1 п. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України).

Матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями № 58 від 26.01.2018 року, №201 від 14.02.2018 року, № 252 від 26.02.2018 року, №260 від 28.02.2018 року підтверджено сплату податкових зобов»язань позивачем у строк, визначений чинним законодавством, а, отже відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, що визначені ст. 126 Податкового кодексу України.

Крім того, позивачем на підтвердження сплати узгодженого зобов'язання з податку на додану вартість у строки визначені законом надано лист Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 19.07.2018 року № 3277/10/13-03-0700-21. В листі вказано на те, що станом на 01.06.2018 року по податку на додану вартість із вироблених товарів в Україні (робіт, послуг) код 14060100 по державному підприємству Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" () рахується переплата в сумі 4368,75 грн., що за період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 року була нарахована пеня в сумі 63,57 грн., і було сплачено підприємством 63,57 грн.

Відповідачем надана інтегрована картка позивача по податку на додану вартість з якої вбачається, що на початок 2018 року у позивача існувала передплата в розмірі 4368,75 грн. та не вбачається податкового боргу.

З огляду на зазначене, позивач, виконав приписи наведені вище норм Податковим кодексом України, а саме: позивачем узгоджені зобов'язання з податку на додану вартість сплачено в повному обсязі у строки визначені законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір у сумі 704, 80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

Позов державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.03.2018 № в сумі 4812,40 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" (адреса: м. Львів, вул. Городоцька,222, ) судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.