Справа № 0340/1913/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1913/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та рішення, в частині, протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування п.12 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 27.07.20418 №77 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України, яка полягає у відмові у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу передбачену Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом війни 2-ої групи, а тому вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, відповідно до ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) чи спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013.

У зв`язку з чим, просив суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення та не виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) чи спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013, зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

У ідентичних відзивах на позовну заяву від 18 та 25.10.2018 представник відповідача звернув увагу суду на те, що при вирішенні питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, слід взяти до уваги момент виникнення права у позивача на одноразову грошову допомогу, а саме дату встановлення інвалідності. Оскільки позивачу вперше 3 група інвалідності була встановлена 04.10.2005 року, тому застосуванню підлягає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції від 05.04.2005 року) яка передбачала, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки вперше інвалідність ОСОБА_1 встановлена 04.10.2005, тому право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975 позивач не має.

У зв`язку із чим, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Ухвалами Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотань представника Міністерства оборони України про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та про участь в судовому засіданні в режимі відеконференції.

Також, 30.10.2018 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поясненнях на позовну заяву представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що обласний військовий комісаріат, як повноважений орган, відповідно до Порядку №975 від 25.12.2013, оформляє та надсилає документи для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги до комісії з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка знаходиться в Департаменті фінансів Міністерства оборони України. Так, заява громадянина ОСОБА_1 , разом з із підтверджуючими документами, 29.05.2018 за вих. №ВСЗ/560 була спрямована на розгляд комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо можливості виплати заявнику одноразової грошової допомоги, як інваліду 3-ої групи та розглянута останньою, що підтверджується протокольним рішенням №77 від 27.07.2018, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з підстав встановлення позивачу первинної інвалідності в 2005 році, коли не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, про що додатково було повідомлено позивача. А тому, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 20.11.1980 року по 26.10.1982 року проходив строкову військову службу у Радянській армії СРСР, у 1986 році був призваний військовим комісаріатом на навчальні збори строком на 32 дні, де в період з 02.08.1986 року по 02.09.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в особливій зоні, отримавши особливо велику дозу опромінення.

Згідно витягу із Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №510 від 15.08.2005 року отримане захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

04.10.2005 року позивачу вперше встановлено 3 групу інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ступінь втрати працездатності становить 50%.

Відповідно до витягу із акту огляду у ЛТЕК до довідки серії ВЛН №005236 та витягу із акту огляду у МСЕК (довідка серії ВЛН №005236) від 14.11.2007 року, ступінь втрати працездатності становила 70% і позивачу встановлено 2-у групу інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

05.12.2013 позивачу, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0058318, встановлено 2 групу інвалідності, довічно, пов`язану із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та пакетом необхідних документів для складання висновку та направлення його до Міністерства оборони України для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

У відповіді №ВСЗ/1035 від 31.08.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.07.2018 року Протокол №77 було відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки 26.10.1982 року позивача було звільнено з строкової військової служби та на момент призначення пенсії в 2005 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а тому позивача не має права на даний вид допомоги.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (Офіційний вісник України, 2008 р., №39, ст.1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 (Офіційний вісник України, 2007 р., №14, ст.532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року №1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., №89, ст.3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності.

Враховуючи те, що вперше інвалідність ОСОБА_1 була встановлена 04.10.2005 року, тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законів України №2459-ІV від 03 березня 2005 року, яка діяла з 05 квітня 2005 року.

Так, стаття 16 Закону 2011-XII, в редакції чинній з 05 квітня 2005 року передбачала, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, статтею 16 Закону 2011-XII, в редакції від 05 квітня 2005 року, було встановлено Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної Порядком №975, який набрав чинності з 01.01.2014, тобто після встановлення позивачу інвалідності.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №750/5074/17 та від 03 липня 2018 року у справі №363/1076/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача до Міністерства оборони України є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та рішення, в частині, протиправними, зобов`язання вчинити дії, слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та рішення, в частині, протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Міністерство оборони України, , адреса: 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Волинський обласний військовий комісаріат, адреса: 43008, м. Луцьк, вул. Теремнівська, 85а.

Суддя Ю.Ю. Сорока