Справа № 806/1768/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1768/18 Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

29 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року (м.Житомир) у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Світанок" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Світанок" є правонаступником КСП "Світанок", якому на підставі п.п.З п.4 Положення за складеним Комісією Актом, який затверджений зборами співвласників майнових паїв від 15.10.2004, на погашення заборгованості реорганізованого підприємства, передано відповідне рухоме та нерухоме майно, в т.ч. майно в с.В.Мотовилівка. Згідно Державного акту на право постійного користування землею КВ 1X000006 у постійному користуванні КСП "Світанок" перебувала земельна ділянка площею 10 га. Використовуючи своє право на законодавче оформлення права користування вказаними земельними ділянками, 20.12.2017 СТОВ "Світанок" звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 10 га, яка розташована в межах Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, яка перебуває в постійному користуванні СТОВ "Світанок".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 19 січня 2018 року №27-17398/0-603/0/17-18.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Київській (вул.Серпова, 3/14, м.Київ, 03115 ) повторно розглянути клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" (вул.Житній базар, 8, м.Житомир, 10008, ) щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 10,00 га, яка розташована в межах Мотовилівської сільської ради, Фастівського району, Київської області.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (вул.Серпова, 3/14, м.Київ, 03115 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" (вул.Житній базар, 8, м.Житомир, 10008, ) понесені судові витрати у сумі 1762,00 грн.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Київській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що Законом України "Про землеустрій" визначені чіткі підстави, які передбачають необхідність отримання дозволу на розробку документації із землеустрою та згоди власника земельної ділянки. Вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області при наданні відповіді позивачу діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що СТОВ "Світанок" звернулося тільки із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, а не заявою про затвердження проекту землеустрою, до якої додається перелік документів, визначений у ст.55 Закону, тому посилання на необхідність отримання згоди власника земельної ділянки на даній стадії є помилковим.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Світанок" (надалі СТОВ "Світанок") зареєстровано 14.03.2000. Свою діяльність організовує на базі приватної власності засновників на майно та земельні паї, а також орендованих земельних паїв, переданих йому в оренду і є правонаступником КСП "Світанок" в частині взятих в оренду майнових паїв.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею КВ 1X000006 у постійному користуванні КСП "Світанок" перебувала земельна ділянка площею 10 га. Використовуючи своє право на законодавче оформлення права користування вказаними земельними ділянками, 20.12.2017 СТОВ "Світанок" звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 10 га, яка розташована в межах Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, яка перебуває в постійному користуванні СТОВ "Світанок".

Листом від 19.01.2018 відповідач фактично відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись на невідповідність конфігурації земельної ділянки, зазначеної у графічному матеріалі, вимогам ст.60 ЗК України, а саме її знаходження у прибережній захисній смузі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Згідно з п."б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.3 ст.113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Таким чином, під час прийняття рішення про надання (або відмову у наданні) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Головне управління Держгеокадастру у Київській області зобов'язане керуватись в першу чергу нормами Конституції України, як актом, що має найвищу юридичну силу, нормами Земельного кодексу України, який визначає порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та норми інших підзаконних нормативно-правових актів, які не суперечать Конституції України та Земельному кодексу України.

Наведена правова позиція також підтримана Верховним Судом, зокрема у постанові від 17.04.2018 року №812/1557/17 (№К/9901/33241/18).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок" щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 10,00 га, яка розташована в межах Мотовилівської сільської ради, Фастівського району, Київської області є належним способом захисту порушених прав позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки останній всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 листопада 2018 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.