Справа № 807/927/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/873/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Луцович М.М. у м. Ужгороді, повний текст рішення складено 30 липня 2018 року) у справі № 807/927/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тур'є-Пасічанська сільська рада про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у відмові у наданні дозволу при розгляді клопотання та зобов'язання вчинити дії, порядок розгляду якого передбачений Земельним Кодексом України, а саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 0, 1200 га для індивідуального садівництва та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур'є-Пасічанської сільської ради, Перечинського району, Закарпатської області відповідно до поданого позивачем клопотання.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач всупереч вимогам Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а саме ч. 7 ст. 118 цього без підстав відмовив йому у надані дозвілу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 0, 1200 га для індивідуального садівництва та надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур'є-Пасічанської сільської ради, Перечинського району, Закарпатської області відповідно до поданого клопотання.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні дозволу при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 02.06.2017 року, яке зареєстроване за №Ш-1176/3/5-17 від 02.06.2017. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88008, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, 4, ). Зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) від 02.06.2017, яке зареєстроване за № Ш-1176/3/5-17 від 02.06.2017 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 0, 1200 га для індивідуального садівництва та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур'є-Пасічанської сільської ради, Перечинського району, Закарпатської області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади. Таким чином, формальну відмову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у листі від 03.07.2017р. №Ш-1176/3-4705/6-17, суд розцінює як перешкоджання в реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки гр. ОСОБА_1, в порядку, визначеному статтею 118 ЗК України.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в частині задоволення позову, а в іншій частині залишити без змін.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України на звернення громадянина ОСОБА_1, надало обгрунтовані вичерпні відповіді.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 02.06.2017 № Ш-1176/3/5-17 та заявою від 02.06.2017 № Ш-1176/2/5-17, у якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 0, 1200 га для індивідуального садівництва та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур'є-Пасічанської сільської ради, Перечинського району, Закарпатської області.

Листом відповідача від 03.07.2017 №Ш-1176/3-4705/6-17 «Щодо розгляду клопотання», позивачу запропоновано повторно звернутися до них враховуючи вимоги ч. 4 ст. 116 ЗК України, оскільки у поданому клопотанні, відсутні відомості про використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, оскільки зазначено, що ОСОБА_1 не використав право на земельну ділянку за цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.

Листом відповідача від 30.06.2017 №Ш-1176/2-4681/6-17 «Щодо розгляду заяви» позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки відповідно до доручення від 08.10.2018 № 37732/0/1-14 наданого Держземагенства України Віце-прем`єр-міністром - Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлового - комунального господарства України Гройсманом В.Б. Головним управлінням враховується позиція органів місцевого самоврядування щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, станом на 30.06.2017 відповідь Тур`є - Пасічанської сільської ради щодо висловлення позиції стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність до них не надходила.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини шостої ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначений статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України чітко встановлює строк розгляду клопотання та визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Колегія суддів зазначає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ст.118 Земельного кодексу України).

Колегія суддів встановила, що підставою для відмови позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність стало те, що станом на 30.06.2017 відповідь Тур`є - Пасічанської сільської ради щодо висловлення позиції стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність до них не надходила, оскільки відповідно до доручення від 08.10.2018 № 37732/0/1-14 наданого Держземагенства України Віце-прем`єр-міністром - Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлового - комунального господарства України Гройсманом В.Б. Головним управлінням враховується позиція органів місцевого самоврядування щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що відповідач відмовляючи позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність діяв всупереч ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки цією нормою не передбачено такої підстави для відмови, як не надання відповіді відповідного органу місцевого самоврядування щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім цього слід зауважити, що відповідач відмовляючи позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, також діяв всупереч доручення від 08.10.2018 № 37732/0/1-14 наданого Держземагенства України Віце-прем`єр-міністром - Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлового - комунального господарства України Гройсманом В.Б., оскільки така відмова була винесена без врахування позиції органів місцевого самоврядування.

Відтак колегія суддів вважає, що відповідач відмовляючи позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність діяв всупереч норм Земельного кодексу України.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що зазначена відмова відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а отже, є протиправною і підлягає скасуванню, а заява позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 0, 1200 га для індивідуального садівництва та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур'є-Пасічанської сільської ради, Перечинського району, Закарпатської області - повторному розгляду, з урахуванням вимог чинного законодавства та висновків суду.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі № 807/927/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року