Справа № 823/1280/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1280/18 Суддя (судді) першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправним відмови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, в якому просив, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати протиправною відмову Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності НП України у виплаті ОСОБА_2, одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності у зв'язку з отриманням інвалідності через травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків та поверненні матеріалів без виконання, скасувати висновок Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності НП України від 18 грудня 2017 року, зобов'язати відповідачів прийняти рішення про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги затвердити висновок про її призначення і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 528600,00 грн., у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності через травму, пов'язану з проходженням служби в ОВС.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскільки втрата працездатності із встановленням інвалідності відбулась на підставі травми, отриманої під час виконання службових обов'язків при проходженні служби в органах внутрішніх справ, то позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги на підставі ст.ст.97, 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Національна поліцію України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що встановлення інвалідності позивачу відбулось в проміжок часу, який суттєво перевищує встановлений законом шестимісячний строк після звільнення, дотримання якого є обов'язковою умовою, що надає право особі на одноразову грошову допомогу.

Ліквідаційна комісія Департаменту протидії наркозлочинності НП України відзив не подавала, в суді першої інстанції позиція останньої обґрунтовувалась тим, що позивача було звільнено наказом ДНП НПУ віл 24 жовтня 2016 року №154 о/с, а другу групу інвалідності встановлено 14 червня 2017 року, а тому позивачу було правомірно відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 14 серпня 2001 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 24 жовтня 2016 проходив службу в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу в Черкаській області управління з обслуговування Вінницької, Черкаської та Кіровоградської областей Департаменту протидії наркозлочинності НП України.

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу від 18 жовтня 2016 року №348 (а.с.26 т.1) травма позивача, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків, захворювання, так, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Департаменту протидії наркозлочинності НП України від 24 жовтня 2016 року №154 о/с (а.с.28 т.1) майора поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №543046 (а.с.30 т.1) за наслідком огляду 15 червня 2017 року позивачу встановлено з 14 червня 2017 року ІІ групу інвалідності з причиною - травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності НП України із заявою (рапортом) від 19 червня 2017 року (а.с.114 т.1), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності та втрати працездатності, за наслідком розгляду якої складено висновок від 18 грудня 2017 року (а.с.37 т.1) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Листом від 05 лютого 2018 року №С-196, С-305, С324 (а.с.34 т.1) позивача повідомлено, що оскільки термін встановлення інвалідності перевищує шість місяців після звільнення з поліції, відповідно до ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» виплата одноразової грошової допомоги ДПН НПУ не може бути здійснена.

Вважаючи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що наказом від 24 жовтня 2016 року №154 о/с позивача звільнено зі служби в поліції, однак згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №543046 від 15 червня 2017 року позивачу з 14 червня 2017 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаних з виконанням службових обов'язків, тобто визначення позивачу інвалідності відбулось у строк понад шість місяців після звільнення, тому йому правомірно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з ч.2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, пп.пп.2, 4 п.4 р.І якого передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов'язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України; пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з пп.2 п.1 р.ІІ цього Порядку днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 2 р.ІІ вказаного Порядку встановлено, що ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.3 р.ІІІ цього Порядку заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Перелік документів, які подаються поліцейським для виплати ОГД у разі визначення інвалідності визначений п.5 р.ІІІ Порядку.

Згідно з п.п.1, 2, 7 р.IV наведеного Порядку висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

З аналізу наведених норм вбачається, що призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги передує складання та затвердження висновку про її призначення, що здійснюється після встановлення наявності у особи права на отримання ОГД відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

В той же час, за нормами п.п.3, 4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції чи виконання службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції;

2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №287/129/17-а, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, однією із обов'язкових умов для визначення і виплати одноразової грошової допомоги за п.п.3, 4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є визначення поліцейському інвалідності не пізніше 6 місяців після звільнення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено з поліції наказом Департаменту протидії наркозлочинності НП України від 24 жовтня 2016 року №154 о/с, в той час, як ІІ група інвалідності була встановлена лише з 14 червня 2017 року, тобто з пропуском визначеного Законом України «Про Національну поліцію» шестимісячного строку з моменту звільнення.

Колегія суддів зазначає, що процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до п.3 якого медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., N 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Таким чином, для встановлення інвалідності позивачу було необхідно звернутись до лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я з метою оформлення направлення, форма якого №088/о затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14 лютого 2012 року №110.

В той же час, з наявного в матеріалах справи листа комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» від 15 червня 2018 року №506/0109/1 (а.с.196 т.1) вбачається, що відповідні документи на позивача за ф.088/о із КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» надійшли 14 червня 2017 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази та в судовому засіданні представник позивача не змогла підтвердити, що з метою встановлення ОСОБА_2 інвалідності він звертався до лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я з метою направлення на медико-соціальну експертну комісію для встановлення інвалідності у шестимісячний строк з дня свого звільнення з поліції. Посилання представника на усні звернення позивача суд не приймає до уваги, оскільки жодних перепон для звернення з відповідною письмовою заявою представником позивача не зазначено.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за п.п.3, 4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», а тому Ліквідаційною комісією Департаменту протидії наркозлочинності НП України правомірно відмовлено у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, оскільки зі служби в поліції позивача було звільнено наказом від 24 жовтня 2016 року №154 о/с, в той час, як ІІ група інвалідності була встановлена йому з 14 червня 2017 року, тобто з пропуском визначеного Законом України «Про Національну поліцію» шестимісячного строку з моменту звільнення, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма