Справа № 826/8145/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2018 року

Київ

справа №826/8145/16

адміністративне провадження №К/9901/52159/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Люкс Плюс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017 (судді: Шрамко Ю.Т. (головуючий), Вєкуа Н.Г., Костенко Д.А.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 (судді: Безименна Н.В. (головуючий), Бєлова Л.В., Кучма А.Ю.) у справі №826/8145/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Люкс Плюс» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Люкс Плюс» (далі - позивач, ТОВ «Віва Люкс Плюс») звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправним та скасування рішення (лист) ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.11.2015 №9221/10/26-55-15-02-10; рішення (лист) ГУ ДФС у м. Києві від 05.02.2016 №2222/10/26-15-11-02-11; рішення ДФС України від 28.03.2016 №6741/6/99-99-15-02-01-15; зобов'язання ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві включити відомості з поданої ТОВ «Віва Люкс Плюс» податкової декларації з податку на прибуток підприємств, додатків до неї за податковий період три календарні квартали 2015 року, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

2. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови контролюючого органу у прийнятті податкової звітності позивача з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2015 року, оскільки така відмова є протиправною, зважаючи на положення статті 57 ПК України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018, задоволено адміністративний позов частково. Визнано протиправним та скасовано рішення (лист) ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.11.2015 №9221/10/26-55-15-02-10. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що нормами ПК України збережено на 2015 рік право платника податку, який сплачує авансовий внесок та за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань, у зв'язку з чим відмова податкового органу у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2015 року з підстав викладених у листі ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 20 листопада 2015 року №9221/10/26-55-15-02-10 є протиправною.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ "Віва Люкс Плюс" подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Віва Люкс Плюс".

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 листопада 2015 року ТОВ «Віва Люкс Плюс» подало до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за податковий період три квартали 2015 року та доповнення до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період три квартали 2015 року.

Листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 20 листопада 2015 року №29221/10/26-55-15-02-10 позивачу повідомлено, що податкова звітність ТОВ «Віва Люкс Плюс» з податку на прибуток за 9 місяців 2015 року вважається невизнаною, оскільки згідно з поданою позивачем податковою декларацією з податку на прибуток за 2014 рік, платник податку отримав збиток, податкові зобов'язання не нарахував і не мав базового показника для сплати податкових зобов'язань, тому податковим періодом з податку на прибуток підприємств для позивача є календарний рік.

Вказаний лист був оскаржений позивачем в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м.Києві, та за результатами розгляду скарги було прийнято рішення від 05 лютого 2016 року №2222/10/26-15-11-02-11, яким залишено без змін письмове повідомлення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 20 листопада 2015 року №29221/10/26-55-15-02-10, а скаргу позивача - без задоволення.

ТОВ «Віва Люкс Плюс» подало до ДФС України скаргу від 14 березня 2016 року вих.№1403-1 про перегляд і скасування рішення контролюючого органу. Аналогічну скаргу було направлено до Міністерства фінансів України за вих.№1403-4 від 14 березня 2016 року.

Рішенням ДФС України від 28 березня 2016 року №6741/6/99-99-15-02-01-15 залишено без змін рішення ГУ ДФС у м.Києві від 05 лютого 2016 року №2222/10/26-15-11-02-11, а скаргу позивача - без задоволення.

Листом від 05 квітня 2016 року №7402/6/99-99-15-02-01-15 ДФС України повідомило позивача про надходження від Міністерства фінансів України скарги ТОВ «Віва Люкс Плюс» за вих.№1403-4 від 14 березня 2016 року, однак аналогічна скарга ТОВ «Віва Люкс Плюс» від 14 березня 2016 року вих.№1403-1 вже розглядалась і рішення від 28 березня 2016 року №6741/6/99-99-15-02-01-15 надіслано позивачу з повідомленням про вручення.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги позивач вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, однак, у чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права скаржником не наведено.

9. Контролюючим органом відзиву на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України

10.1 Підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17

Платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами податкові консультації.

10.2. Стаття 46

10.2.1 Пункт 46.1

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

10.2.2. Пункту 46.13

У разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

10.3 Стаття 56

10.3.1. Пункт 56.1 -56.3

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

10.3.2. Пункт 56.10.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

10.4. Абзац десятий пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2015)

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

10.5 Пункту 9 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону № 71-VIII

«У січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

13. Верховний Суд погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову у спірній частині, оскільки контролюючим органом з дотриманням вимог законодавства розглянуто та прийнято рішення за скаргами позивача.

14. Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. Суд, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Зважаючи на положення частини 2 статті 19 Конституції України відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, поновлюючи порушене право, суд може зобов'язувати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що оскільки судовому порядку встановлено факт протиправної відмови контролюючим органом у прийнятті декларації з податку на прибутку підприємства за три квартали 2015 року, така податкова декларація з додатками до неї вважається поданою позивачем у момент її фактичного отримання податковим органом за місцем подання.

Поряд з цим, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві включити відомості з поданої ТОВ «Віва Люкс Плюс» податкової декларації з податку на прибуток підприємств, додатків до неї за податковий період три календарні квартали 2015 року, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України, оскільки ці вимоги є похідними від попередніх, а здійснення таких дій є дискреційним обов'язком податкового органу.

Так, відповідно до пунктів 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю.

Відтак, суди зробили обґрунтований висновок, що така позовна вимога спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду судами даної справи не були порушені, відповідно така вимога є заявленою передчасно.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

15. Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

16. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення про відмову у прийнятті податкової декларації, яка вважається поданою позивачем у момент її фактичного отримання податковим органом за місцем подання.

27. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи статті 17, 46, 59 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва Люкс Плюс" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 слід залишити без задоволення.

18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва Люкс Плюс" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі №826/8145/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду