Справа № 140/2125/18
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 140/2125/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання неправомірними дій щодо зменшення основного розміру пенсії з 79% до 70% грошового забезпечення у звязку із внесенням змін до грошового забезпечення поліцейським та перерахунку пенсій особам, звільненим зі служби; зобовязання провести з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 16 березня 2018 року №20 для перерахунку пенсії, з врахуванням грошового забезпечення поліцейських та раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, з лютого 2002 року він перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таку пенсію позивач отримувала у розмірі 79% від грошового забезпечення, однак у квітні 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року, зменшивши її основний розмір з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач категорично не погоджується з такими діями відповідача, оскільки ними порушено її законні права та інтереси, внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_1. отримав пенсію на 9% меншу, ніж очікував.

Позивач наголошує, що право на перерахунок пенсії у нього виникло ще у грудні 2015 року, а у відповідача обовязок перерахувати розмір належної пенсії та виплати його з 01 січня 2016 року.

ОСОБА_1 у жовтні 2018 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії та проведення її виплати в подальшому з врахуванням встановленого розміру 79% відповідної суми грошового забезпечення з моменту виникнення у нього обовязку на перерахунок пенсії, тобто з 01 січня 2016 року.

Проте відповідач листом №1158/А-01 від 10 жовтня 2018 року повідомив, що перерахунок пенсії з урахуванням 70% сум грошового забезпечення здійснено за чинною на даний час редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому відповідачем не заперечується наявність підстав для перерахунку та виплати перерахованої пенсії позивачу саме з 01 січня 2016 року.

Таким чином, як вказує позивач, відповідач фактично відмовив у здійсненні перерахунку та виплати пенсії у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними. Відповідач під час здійснення зазначеного перерахунку допустив підміну понять «призначення пенсії» та «перерахунок пенсії».

Так частиною третьою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Тобто, вказана норма передбачає, що при перерахунку пенсії колишнім міліціонерам враховується лише розмір грошового забезпечення, встановленого для поліцейських, а не розмір пенсії у відсотках до відповідних сум грошового забезпечення, встановлений для останніх, оскільки здійснюється лише перерахунок пенсії, а не її перепризначення.

На думку позивача, Закон не надає відповідачу жодного права зменшувати розмір вже призначених пенсій щодо відсотків від відповідних сум грошового забезпечення під час їх перерахунку. Відповідач під час перерахунку його пенсії фактично застосував норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які регулюють умови призначення пенсій за вислугу років, тобто пенсій, які отримуються особою вперше.

На час призначення пенсії позивачу частиною другою статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач зауважує, що зміни до вказаної статті Закону вносились двічі з часу призначення йому пенсії, у 2011 році (не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення) та у 2014 році (70%), однак відповідач не застосовував ці норми і не зменшував саме тоді розмір пенсії, а зробив це через чотири роки після набуття ними чинності.

Отже, як стверджує позивач, для перерахунку пенсії мають застосовуватись норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що визначають її розмір у відсотках відповідних сум грошового забезпечення, які діяли на момент первинного призначення пенсії. Більше того, при перерахунку раніше призначених пенсій не може допускатись звуження змісту та обсягу досягнутих громадянами, в тому числі з числа колишніх працівників органів внутрішніх справ (міліції), прав, свобод, соціальних гарантій.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач у відзиві на позов вимоги заперечує, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (а.с.23-24). В обґрунтування своєї позиції вказав, що відповідно до чинної на 01 січня 2016 року редакції статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Така норма введена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166. Більше того, вона не визнана неконституційною.

Відповідач зазначає, що на час звернення до суду ОСОБА_1 здійснено перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданою Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - Ліквідаційна комісія УМВС у Волинській області). Крім того, вказує, що право на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Відтак, відповідач вважає, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою в тих межах, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист, а тому дії відповідача, щодо проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням 70% грошового забезпечення не можна вважати неправомірними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства.

З наведених вище підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 10 грудня 2002 року (а.с.27).

Як слідує з висновку та протоколу про призначення пенсії за пенсійною справою позивача №5367, ОСОБА_1 призначена пенсія у розмірі 79% грошового забезпечення.

З 01 квітня 2008 року пенсія позивачу була перерахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 березня 2008 року №2106 та її основний розмір склав 79% грошового забезпечення (а.с.34-35). Наступні перерахунки мали місце у січні, квітні та липні 2009 року, при цьому її основний розмір також становив 79% грошового забезпечення (а.с.36-38).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 06 червня 2012 року №332 у липні 2012 року ОСОБА_1 знову був проведений перерахунок пенсії за вислугу років та її основний розмір залишився незмінним 79% грошового забезпечення (а.с.39-40).

16 березня 2018 року Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області видала довідку №20 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 01 січня 2016 року, з якої вбачається, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 та від 21 лютого 2018 року №103 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними за січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського начальник сектору до посади на день звільнення зі служби начальника ч/ч ДАІ при УМВС у Волинській області становить 8 270,96 грн. (з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням «підполковник поліції» надбавки за стаж служби (50%), надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%), премія 2,30% (а.с.42).

На підставі вказаної довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23 березня 2018 року №3148 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» ГУ ПФУ у Волинській області у квітні 2018 року провело перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року. При цьому основний розмір пенсії склав 70% грошового забезпечення у сумі 5 789,67 грн. (при вислузі 28 років) (а.с.41).

Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 у квітні 2018 року з 01 січня 2016 року відповідач обмежив її розмір до 70% суми грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

10 жовтня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 79% грошового забезпечення та проведення доплати невиплаченого розміру пенсії, також просив виплачувати у подальшому пенсію у вказаному розмірі (а.с.15).

Листом від 22 жовтня 2018 року №1158/А-01 відповідач повідомив, що зазначений перерахунок його пенсії здійснювався за чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням нового грошового забезпечення та в розмірі 70%, що є максимальним (а.с.16).

Не погоджуючись із таким перерахунком пенсії та застосуванням обмеження максимальним розміром 70% грошового забезпечення, позивач звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 23-1 «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (чинного на час звільнення позивача і призначення йому пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ.

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Досліджуючи доводи позивача про протиправність дій відповідача за наслідками проведення перерахунку пенсії, суд виходить із таких нормативно-правових норм.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В дану статтю Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення. В подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VІІ також внесені зміни до статті 13 Закону №2262-XII та змінено до 70% максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд вважає, що при перерахунку пенсії особам, які проходили службу в органах внутрішніх справ має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19 червня 2018 року у справі №583/2264/17 (провадження №К/9901/1786/18), від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17), від 3 квітня 2018 року у справі №175/1665/17 (2-а/175/41/17; провадження №К/9901/9950/18), від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17 (провадження №К/9901/2058/17) і від 31 січня 2018 року у справі №523/4930/15-а (провадження №К/9901/1120/18).

Відповідно до частини пятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VІІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при перерахунку розміру пенсії на підставі Закону №2262-ХІІ максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення за нормами чинними на 01 січня 2016 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутими ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу розміру пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01 січня 2016 року, що проведений у квітні 2018 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів, що зменшуючи у процентному відношенні розмір пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Тому такі його дії є протиправними.

Разом з тим, в межах розгляду даної справи, суд оцінював законність дій відповідача виключно щодо зменшення основного розміру пенсії позивача при здійснення її перерахунку з 01 січня 2016 року.

Виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку; зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення, що визначене у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 16 березня 2018 року №20.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 79% до 70% грошового забезпечення у звязку із внесенням змін до грошового забезпечення поліцейських та перерахунку пенсій особам, звільненим зі служби затвердженого постановами Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) провести з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (43018, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Марка Вовчка, будинок 46, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за вислугою років відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 16 березня 2018 року №20 для перерахунку пенсії, з урахуванням грошового забезпечення поліцейських та раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський