Справа № 0840/3029/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 листопада 2018 року Справа № 0840/3029/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1) до 2 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Заводська, будинок 1А), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Первинна профспілкова організація працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя (69106, м. Запоріжжя, вул. Фінальна, буд.3) про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Первинна профспілкова організація працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ (по особовому складу) тимчасово виконуючого обовязки начальника 2-ї Державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Запорізькій області від 27.06.2018 №18 в частині накладення догани на позивача за результатами службового розслідування від 27.06.2018.

Ухвалою суду від 01.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.08.2018 підготовче судове засідання відкладено та замінено відповідача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на належного 2 Державну пожежно-рятувальну частину Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 25.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче судове засідання на 30.10.2018.

Ухвалою суду від 30.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач під час прийняття оскаржуваного наказу порушив приписи ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та не узгодив накладення дисциплінарного стягнення на позивача, який є членом виробного профспілкового органу, із виборним профспілковим органом. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вважає переслідуванням його, як члена Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя та вважає, що відповідачем перевищено надані йому повноваження.

Представник позивача в судове засідання не зявився, просив судове засідання відкласти у звязку з перебуванням в інших судових засіданнях в м.Бердянськ.

Представник відповідача просив справу розглянути в порядку письмового провадження, надав письмовий відзив на позов (вх. № 29797 від 24.09.2018), відповідно до якого зазначив, що відповідачем проведено службове розслідування, яким встановлено грубе порушення службової дисципліни (розпорядку дня), а саме відпочинок особового складу в караульному приміщенні у не встановлений для цього час без погодження з керівництвом підрозділу, внаслідок чого прийнятий оскаржуваний наказ. Також у відзиві зазначено, що позивач є не працівником, а є особою, яка віднесена до категорії осіб рядового та начальницького складу. В той же час, відповідно до ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» узгодження притягнення до дисциплінарної відповідальності із виборним органом профспілки вимагається лише у разі притягнення до відповідальності працівника. Також зазначено, що Кодексом цивільного захисту встановлено неможливість утворення особами рядового та начальницького складу своїх професійних спілок.

Представник третьої особи просив справу розглянути без його участі, надав суду письмові пояснення (вх. №30000 від 24.09.2018), зазначив про переслідування позивача як члена профспілки. Також зазначив, що діяльність Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя є законна, в судовому порядку реєстрація профспілки не скасована, а тому відповідач повинен погодити притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності із виборним органом цієї профспілки.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного пристрою, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Позивач, старший лейтенант служби цивільного захисту, начальник караулу 2 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС у Запорізькій області проходить службу цивільного захисту за контрактом (а.с.63-71).

Позивач є членом Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя (а.с.9 та відповідно до виписки з протоколу від 01.04.2018 №02 (42), позивач є членом виборного органу профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м.Запоріжжя (а.с.12).

27.06.2018 начальником ГУ ДСНС України у Запорізькій області затверджений висновок службового розслідування (а.с.13-14), за результатами якого 08.08.2018 відповідачем прийнятий наказ №197-В «Про накладення дисциплінарних стягнень», відповідно до якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.15).

Відповідно до довідки Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя від 20.08.2018 №236/73-18, відповідач до профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя за отриманням згоди про притягнення членів профспілкового комітету до дисциплінарної відповідальності не звертався (а.с.78).

З огляду на відсутність звернення відповідача за отриманням попередньої згоди профспілкового комітету на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що єдиною підставою звернення до суду із позовом про скасування наказу відповідача від 27.06.2018 №18 «Про винесення догани» в частині накладення догани на позивача є відсутність звернення відповідача за отриманням попередньої згоди профспілкового комітету на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги при вирішенні справи пояснення відповідача щодо недотримання ним службової дисципліни та не надає оцінку матеріалам службового розслідування, а розглядає справу в межах підстав, вказаних позивачем у позові.

Щодо тверджень позивача, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності останнього винесено без згоди виборного органу Первинної профспілкової організації працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій м.Запоріжжя, що, на думку позивача, є порушенням ч. 2 ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності", суд вважає наступне.

Основним нормативним актом, який регулює відносини, повязані із функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту є Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).

Відповідно до ст. 99 КЦЗ України, до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Частиною 2 ст. 101 КЦЗ України визначено, що порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 104 КЦЗ України, особам, які проходять службу цивільного захисту, присвоюються спеціальні звання, визначені цієї статтею.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має спеціальне звання старший лейтенант служби цивільного захисту та, відповідно, проходить службу цивільного захисту.

Посилання позивача на порушення ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» в частині надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності виборним органом первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, є безпідставним, оскільки вказана норма, з огляду на її зміст, поширюється саме на працівників, які працюють за трудовим договором.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 252 Кодексу законів про працю України, працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Таким чином, з огляду на викладені вище норми законодавства, суд вважає, що приписи ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» застосовуються щодо працівників підприємств, установ, організацій, які обрані до складу виборних профспілкових органів.

Проте, позивач не є працівником, а є особою, яка проходить службу цивільного захисту.

Під час вирішення спорів щодо публічної служби, пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

В свою чергу, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 110 КЦЗ України, рятувальники мають право на утворення в установленому порядку своїх професійних спілок (крім рятувальників - осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту).

Таким чином, норма п. 5 ч. 2 ст. 110 КЦЗ України містить пряму заборону на утворення професійних спілок для рятувальників - осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Наявність такої заборони унеможливлює застосування процедур, передбачених Кодексом законів про працю України та Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині гарантій, повязаних з профспілковою діяльністю.

Тобто, оскільки нормами спеціального законодавства з питань проходження служби, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 110 КЦЗ України, дане питання врегульоване, тому підстави для застосування норм трудового законодавства відсутні.

Частиною 9 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», передбачено що положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, що на думку позивача підтверджує той факт, що на нього такі особливості поширюються.

Разом з цим, ця норма, як і частина 9 статті 252 Кодексу законів про працю України, визначає особливості притягнення до відповідальності осіб, які, відповідно до законодавства можуть бути членами професійних спілок. Так, ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає можливість створення професійних спілок в органах поліції, ч.4 ст. 6 Закону України «Про службу безпеки України» дозволяє участь у професійних спілках працівників, які уклали трудовий договір. Вказаний закон, як і Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» (ст.10) та Закон України «Про Державне бюро розслідувань» (ст.14) розмежовують осіб рядового і начальницького складу, державних службовців та працівників, які працюють у вказаних органах на умовах трудового договору.

Таким чином ч. 9 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», як і ч. 9 ст. 252 КЗпП України, не встановлює перелік осіб, на яких не поширюється дія цього закону, а навпаки зазначає осіб, на яких цей закон поширюється, натомість з певними особливостями.

З урахуванням вищевикладених норм, суд вважає, що чинним законодавством України не встановлений обовязок відповідача отримувати попередню згоду виборного органу первинної профспілкової організації на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена виборного органу такої організації, оскільки позивач не є працівником, а є особою, яка проходить службу цивільного захисту.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім того, згідно ст.139 КАС України, сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.9, 139, 205, 229, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1) до 2 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Заводська, будинок 1А), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Первинна профспілкова організація працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя (69106, м. Запоріжжя, вул. Фінальна, буд.3) про скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.11.2018.

Суддя М.С. Лазаренко