Справа № 375/1789/18
Суддя: Литвин О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/1789/18
Провадження № 2-а/375/24/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,
за участю секретаря - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ), до управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції, посадова особа - інспектор роти № 3 батальону УПП в м.Житомирі ДПП старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича (10002, м,Житомир, вул.Покровська, 96),

про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції в особі його посадової особи - інспектора роти № 3 батальону УПП в м.Житомирі ДПП старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича, прохаючи скасувати як незаконну винесену останнім постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 721552 від 29.11.2016 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 14.09.2018 він отримав копію вказаної постанови та копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що раніше копія оскаржуваної постанови йому не вручалася і будь-яким іншим чином він її не отримував.

Також посилається на те, що на час складання оскаржуваної постанови він керував технічно справним транспортним засобом, з включеними до вимог ПДР вогнями і що може підтвердити свідок ОСОБА_2 , який на той час їхав позаду нього та на разі несправності задніх габаратних ліхтарів попередив би його.

Будучи належним чином повідомленим, відповідач у судове засідання свого представиника не направив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за відсутності свого представника до суду не подав. За викладеного суд ухвалив провести розгляд спору по суті у відсутності представника відповідача і що узгоджується із положеннями ст. 205 КАС України.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

При цьому суду показав, що дійсно 29.11.2016 він керував автомобілем по автодорозі Київ-Чоп та був зупинений працівниками поліції. Останні повідомили про порушення ним вимог ПДР, що проявилося в тому, що не горів один із задніх габаритних ліхтарів. Така несправність дійсно мала місце і він відразу її усунув на місці зупинки працівниками поліції. Вважає, що за таких обставин вони не мала права складати оскаржувану постанову, а тому вважає її незаконною та просить скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні позивача, свідка ОСОБА_2 , дослідивши отримані у справі письмові докази, судом встановлено наступне.

29.11.2016 ОСОБА_1 керував автомобілем "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , по автодорозі Київ-Чоп. Цього ж дня о 19:22 годині на 79 км+900 м він був зупинений працівниками дорожньо-патрульної поліції по причині технічної несправності автомобіля, зважаючи, що в останньому не "горіли" задні габаритні ліхтарі. З цього приводу інспектором роти № 3 батальону УПП в м.Житомирі ДПП старшим лейтенантом поліції Микитюком А.І. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 721552, відповідно до якої щодо особи ОСОБА_1 було застосовано за чинення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП адмінправопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Таким чином, вбачається, що між сторонами має місце публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішення якого проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові і що передбачає відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач таким своїм правом не скористався.

Разом з тим, позивач у судовому засіданні визнав викладені у оскаржувані постанові обставини керування ним на момент зупинки працівниками поліції автомобілем, який мав технічні несправності, а саме, що не "горів" задній габаритний ліхтар. Таку обставину підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_2 , який на той час рухався на іншому автомобілі позаду автомобіля, на якому рухався позивач.

Адміністративне стягнення на позивача відповідно до оскаржуваної постанови було накладено у точній відповідності з вимогами положень ч.1 ст.121 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи отримані у справі докази та з огляду на зазначені положення ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку, що викладені у оскаржувані постанові обставини мали місце, дії позивача в частині порушення вимог ПДР були кваліфіковані вірно працівником поліції, до нього застосовано адміністративне стягнення відповідно до вимог закону, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 72-77, 205, 241-247, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ), до управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції, посадова особа - інспектор роти № 3 батальону УПП в м.Житомирі ДПП старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича (10002, м,Житомир, вул.Покровська, 96), про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання на протязі десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 22.11.2018.

Суддя О.В. Литвин