Справа № 753/20263/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідачів Кузьменко А.Є., Шароварової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 26 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати поважними причини пропуску нею строку на звернення за допомогою при народженні дитини, поновити його та надати їй додатковий строк в 2 місяці для подання заяви про призначення допомоги при народженні дитини; крім того, визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у виплаті їй допомоги при народженні дитини та зобов'язати призначити, нарахувати та виплатити їй допомогу при народженні дитини у встановленому законом розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї народилась дитина, але у зв'язку з тим, що вона постійно проживала в місті Донецьку, тобто, на непідконтрольній території, то не змогла вчасно звернутись за вказаною допомогою. В подальшому,вона переїхала до м.Києва, де отримала 27.09.2017 року статус внутрішньо-переміщеної особи, після чого, звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про надання допомоги при народженні дитини, але листом від 02.10.2017 року їй в цьому відмовлено з посиланням на пропуск передбаченого законом строку в 12 місяців.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення - подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушенням норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності своїх дій, оскільки, допомога при народженні дитини призначається за умови , що звернення за її призначенням надійшло не пізніше, ніж через 12 місяців після народження дитини, цей строк поновленню не підлягає. Також, апелянтом наголошено, що уповноваженою особою, до компетенції якої належить проведення виплат, є Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, а не управління праці та соціального захисту населення.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, труднощі в пересуванні територією України та відсутність на території м.Донецька компетентних та легітимних органів не може слугувати причиною для відмови у виплаті допомоги.

В судовому засіданні представники відповідачів доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити, в той час, як представник позивача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Донецьку народила дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.07.2016 року Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року про встановлення факту народження (а.с.12).

27 вересня 2017 року позивачка переїхала до міста Києва, де отримала статус внутрішньо-переміщеної особи, після чого звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про надання допомоги при народженні дитини, однак, листом від 02.10.2017 року позивачці було відмовлено в наданні допомоги при народженні дитини з посиланням на те, що вона пропустила дванадцятимісячний строк для звернення з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Вказана обставина і стала підставою для звернення останньої до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення за допомогою у встановлений законом строк викликано поважними причинами, якими є окупація території України, де дитина була народжена та на якій під час її народження не діяли органи державної влади України, тому вважав позов обгрунтованим.

Колегія суддів не може повною мірою погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992р. № 2811 (далі - Закон) громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 3 цього Закону призначається державна допомога при народженні дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

При цьому, статтею 11 Закону установлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Аналогічні положення містяться в п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 року № 1751 (далі - Порядок).

Тобто, Законом визначено пресічний строк для звернення із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Як наголошувалось вище, дитина позивачки народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27.07.2016 встановлено факт народження та на підставі цього судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження дитини позивачки.

27 вересня 2017 року позивачка виїхала до міста Києва, де зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа, після чого звернулась за допомогою при народженні дитини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що допомога при народженні дитини є допомогою самій дитині, тому відмова у призначенні цієї допомоги з підстав несвоєчасного звернення за її призначенням батьками є порушенням прав самої дитини.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 (справа №591/610/16-а) та від 02.10.2018 (справа №495/3711/17).

Відповідно до ч.5 ст.241 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, колегія суддів вважає, що обставини даної справи не є аналогічними обставинам, викладеним в судових рішеннях Верховного Суду.

Так, у справах №591/610/16-а та №495/3711 заява про призначення і виплату допомоги при народженні дитини подана батьками в межах 12-місячного строку після встановлення судом факту народження дитини на окупованій території та отримання на підставі цього судового рішення свідоцтва про народження.

В даному ж випадку, позивачка ОСОБА_6 отримала свідоцтво про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а за допомогою при народженні дитини звернулась лише 27 вересня 2017 року, тобто, через 14 місяців.

Колегія суддів вважає, що право на отримання допомоги при народженні дитини не може бути абсолютним.

Як свідчать обставини справи, позивачка мала змогу подати заяву про отримання спірної допомоги протягом 12 місяців після отримання свідоцтва, оскільки для його отриманням вона виїжджала на підконтрольну територію - в місто Маріуполь Донецької області, протилежного представником позивачки в суді не доведено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що станом на час звернення із заявою про призначення державної допомоги закінчився законодавчо установлений для цього строк, який є пресічним, і можливість його поновлення законом не передбачена. Значення такого строку полягає у тому, щоб припинити дію за певних обставин. Пресічні строки - це не звичайні строки здійснення суб'єктивних прав, а особливі строки, сплив яких призводить до припинення суб'єктивних прав і обов'язків.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 30.11.2016 року (справа №234/1956/16-а (К/800/13177/16).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач як суб»єкт владних повноважень діяв у відповідності до законодавства України, що регулює спірні правовідносини, і правових підстав для виплати позивачці допомоги при народженні дитини не мав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 26 липня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенню адміністративного позову ОСОБА_6 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена 26.11.2018.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк