Справа № 460/2638/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2018 року м. Рівне №460/2638/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1П.) звернулася до суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просила суд зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі відповідач) здійснити призначення та виплату з 30.06.2016 пенсії, у звязку із втратою годувальника, інваліду з дитинства III групи, відповідно до положень ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона з 2004 року перебуває на обліку в Володимирецькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, є пенсіонеркою (непрацездатною особою), та визнана дитиною-інвалідом до досягнення 18-річного віку. Вважає, що має право на отримання пенсії по втраті годувальника батька ОСОБА_3, який помер у віці 57 років, працював на шкідливих умовах праці по списку №1, а тому на день смерті був пенсіонером з 50-ти років. Всупереч наведеному, відповідач необґрунтовано відмовив у призначенні та виплаті такої пенсії. Не погоджуючись з цим та вважаючи протиправним дії про відмову в призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.10.2018 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що ОСОБА_1 не надала докази того, що на момент смерті її батько ОСОБА_4 мав статус пенсіонера, та не надала підтвердження трудового стажу померлого, що є обовязковими умовами для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно із ч.2 ст.36 Закону України №1058 від 09.07.2003. Із отриманих запитів встановлено, що архівна пенсійна справа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в архівах територіальних органів ПФР Кемеровській області на зберіганні не значиться. Надати архівну довідку про період роботи ОСОБА_4 з 1938 по 1962 немає можливості, оскільки термін зберігання особової справи становить 75 років з моменту народження, і справу було списано по акту від 12.11.1995. А по розрахункових відомостях неможливо перевірити, оскільки для цього необхідно знати цех, в якому працював ОСОБА_4 і табельний номер. А тому, з підстав наведених у відзиві ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області просило суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, за безпідставністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату звернення до суду отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією посвідчення серії АБ №997369(а.с.8).

Поміж тим, у позивачки наявний статус інваліда з дитинства по зору довічно, група інвалідності 3, що стверджується довідкою серії МСЕ №111527 від 18.12.2007(а.с.10).

ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_1, згідно із копії свідоцтва про народження II-ФИ №696047(а.с.12).

Батько позивачки ОСОБА_4 помер 16.09.1968, що підтверджує копія Свідоцтва про смерть III-ЛО №621203(а.с.11).

Мати позивачки ОСОБА_5 померла 10.09.1995 року, що підтверджує копія Свідоцтва про смерть III-ЛО №621203(а.с.14).

Долученою до матеріалів справи копією висновку про час настання інвалідності від 19.04.2016 Кузнецовської міжрайонної МСЕК підтверджено, що ОСОБА_1 могла бути визнана дитиною-інвалідом до досягнення 18-річного віку(а.с.15).

З огляду на наведені обставини, позивачка 30.06.2016 звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії, у звязку із втратою годувальника ОСОБА_3О.(а.с.16).

Відповіддю від 14.07.2016 №664/в-77 ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивача, що з метою підтвердження стажу ОСОБА_4 ним буде здійснено запит до управління Пенсійного фонду РФ (ГУ) в Заводському районі міста Новокузнецька Кемеровської області та АТ «ОСОБА_6 Західно-Сибірський металургійний комбінат». Після отримання відповіді буде прийнято рішення про можливість призначення пенсії по втраті годувальника(а.с.17).

Відповідями від 31.03.2016 №404-02/767, від 19.08.2016 №404-02/2020 АТ «ОСОБА_6 Західно-Сибірський металургійний комбінат» повідомило, що надати архівну довідку про період роботи ОСОБА_4 з 1938 по 1962 немає можливості, оскільки термін зберігання особової справи становить 75 років з моменту народження, і справу було списано по акту від 12.11.1995. А по розрахункових відомостях неможливо перевірити, оскільки для цього необхідно знати цех, в якому працював ОСОБА_4 і табельний номер(а.с.20-22).

Відділення Пенсійного фонду РФ по Кемеровській області від 03.03.2016 №13-2676 повідомило, що архівна пенсійна справа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в архівах територіальних органів ПФР Кемеровській області на зберіганні не значиться. (а.с.19).

Враховуючи зазначені відповіді ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії ОСОБА_1, у звязку із втратою годувальника, інваліду з дитинства III групи, відповідно до положень ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

25.08.2018 позивачка звернулася до відповідача із зверненням про надання відомостей з приводу питання призначення пенсії по втраті годувальника (а.с.23).

Відповіддю від 21.09.2018 №В-964/07.1-59 ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило, що звязку із відсутністю документів, які підтверджують страховий стаж померлого годувальника, підстав для призначення пенсії по втраті годувальника немає.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон України №1058-ІV від 09.07.2003).

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закон України №1058-ІV від 09.07.2003).

Статтею 8 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону №1058 від 09.07.2003 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 від 09.07.2003 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України №1058 від 09.07.2003 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_7), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, ст.36 Закону №1058 від 09.07.2003 визначені умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається:

1. непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності;

2. в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Члени сім'ї, які вважаються непрацездатними, визначаються відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону №1058 від 09.07.2003 непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Згідно із ч.1 ст.37цього Закону, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Матеріалами справи стверджено, що у позивачки ОСОБА_1 наявний статус інваліда з дитинства по зору довічно, група інвалідності 3, що стверджується довідкою серії МСЕ №111527 від 18.12.2007.

Позивачка є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 36 ст. Закону України №1058 від 09.07.2003.

Як вбачається з матеріалів справи, однією з підстав для відмови у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_1 стала відсутність документів, які підтверджують страховий стаж померлого годувальника, батька позивачки ОСОБА_4

Відповідно до п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Мін'юсті України 27.12.2005 року за № 1566/11846, у редакції на момент подання заяви про призначення пенсії (далі - Порядок №22-1), передбачено що, до заяви про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Так, в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 зазначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), зазначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Додатком № 1 Порядку №22-1 також встановлено форму довідки про заробітну плату для обчислення пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, управління ПФ РФ по Кемеровскій області повідомило відповідача, що пенсійна справа ОСОБА_3 в архівах територіальних органів не значиться. АТ «ОСОБА_6 Західно-Сибірський металургійний комбінат» підприємство, де працював батько позивачки заначило, що надання довідки про період роботи ОСОБА_4 з 1938 по 1962 не є можливим, оскільки термін зберігання особової справи становить 75 років з моменту народження, справа була списана.

Отже, у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують наявність стажу роботи померлого годувальника ОСОБА_3, в тому числі будь-які довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, у відповідності до Порядку № 637 - також не надані.

Водночас, Порядком №22-1 зазначено, що до заяви про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а саме документи про стаж роботи особи.

Більше того, обовязковою умовою для призначення вказаного виду пенсії, згідно із ст.36 Закону №1058 від 09.07.2003 є також наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Проте матеріалами справи неможливо встановити наявність у ОСОБА_8 вказаного страхового стажу.

Поміж тим, суд вважає необґрунтованими посилання позивачки на ч.2 ст.36 Закону України №1058 від 09.07.2003, де зазначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу, з таких підстав.

Суд при прийнятті рішення та підтвердження факту того, що ОСОБА_3 на момент смерті був пенсіонером, не може посилатися лише на обставини, щодо його віку на день смерті та обставини, що ОСОБА_3 працював на шкідливих умовах праці, оскільки, документом, який підтверджує обставину, що особа є пенсіонером є пенсійне посвідчення, чи відповідні документи протоколи, розпорядження з матеріалів пенсійної справи, чи інші належні докази, які підтверджують відбуття особи на пенсію.

Ні позивач, ні відповідач ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, ні управління ПФ РФ по Кемеровській області не надало жодних доказів того, що ОСОБА_3 був оформлений пенсіонером.

Таким чином, встановлення вищенаведених обставин щодо страхового стажу чи наявності статусу пенсіонера є обовязковими умовами для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно із ч.2 ст.36 Закону України №1058 від 09.07.2003.

Оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у відсотковому відношення від розміру пенсії за віком померлого годувальника, то враховуючи відсутність жодного доказу, який підтверджує розмір пенсії померлого батька позивачки, її не можливо встановити.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент смерті батько позивачки ОСОБА_4 мав статус пенсіонера, та не надано підтвердження трудового стажу померлого, що є обовязковими умовами для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно із ч.2 ст.36 Закону України №1058 від 09.07.2003, то у суду відсутні підстави для зобовязання відповідача призначити та виплачувати вказану пенсію ОСОБА_1

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для застосування статті 139 КАС України - у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,34400, рнокпп НОМЕР_1) до Володимирецького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 28,смт. Володимирець, Рівненська область,34300, ) про зобов'язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.