Справа № 803/765/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1056/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відновлення виплати житлової субсидії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Ковальчук В.Д.,

справу розглянуто за правилами спрощеного провадження,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання бездіяльності протиправною щодо невиплати житлової субсидії з січня 2018 року та зобов'язання відновити виплату житлової субсидії з січня 2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 житлової субсидії з січня 2018 року. Зобов'язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради поновити ОСОБА_1 виплату житлової субсидії з січня 2018 року.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, видами підприємницької діяльності згідно КВЕД якого є: 59.12 Компонування кіно- та відеофільмів; 18.13 Виготовлення друкарських форм, надання інших поліграфічних послуг; 69.10 Діяльність у сфері права. Протягом 2014 року ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність, про що подав податкову декларацію за 2014 рік від 28.01.2015 року, вказавши суму доходу в загальному розмірі 14300,00 грн. (а.с.32-33). Зазначена сума також була відображена ОСОБА_1 в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29 травня 2015 року. Суд вказує на те, що включення доходу ОСОБА_2, отриманого в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ в загальній сумі 7200,00 грн. за цивільно-правовим договором до складу доходу від підприємницької діяльності не є приховуванням або свідомим поданням позивачем недостовірних даних до декларації про доходи і витрати для призначення житлової субсидії. Також суд звертає увагу на те, що сума сукупного доходу, отримана ОСОБА_2 за 2014 рік та зазначена в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29.05.2015 року, є більшою, ніж та, що вказана в довідці ДФС №С2-403 на запит №1611 від 26.01.2016 року. Відтак, суд не вбачає підстав, які вплинули на встановлення права на субсидію для позивача в 2015 році.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що твердження позивача стосовно неправомірних дій департаменту соціальної політики щодо припинення виплати субсидії з січня 2018 року та визначення обсягу надмірно виплачених коштів не відповідає дійсності. Зокрема вказує на те, що позивачем не задекларований дохід, отриманий ОСОБА_2 в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ у розмірі 7200 грн. Також вказує на відсутність у відповідача обов'язку щодо перевірки факту укладення договору між ОСОБА_2 та Управлінням Волинської Єпархії УПЦ, оскільки вважає, що жодним нормативно-правовим актом такого обов'язку на органи соціального захисту населення не покладено.

Третя особа - ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася із заявою від 29.05.2015 року до Управління праці та соціального захисту населення Луцької міської ради про призначення житлової субсидії (а.с.21), додавши до заяви декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29.05.2015 року (а.с.21, зворот). В розділі ІІ декларації "Всі види доходів осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні / будинку, у тому числі від розміщення депозитів, здачі майна в оренду за період з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року" позивач вказала відомості про доходи осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, та отримали доходи за цей період, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі поданої заяви та декларації позивачу та особам, вказаним в декларації, була призначена субсидія за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, яка, як зазначає позивач у відповіді на відзив, була припинена з власної ініціативи у червні 2017 року. Однак, у жовтні 2017 року позивач знову звернулася із заявою про призначення житлової субсидії, додавши декларацію про доходи осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії за період з 01 січня 2017 року до 30 червня 2017 року, у зв'язку з чим така субсидія була призначена.

Проте, як слідує з матеріалів справи, позивач отримала лист Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 06.02.2018 року вих. №11.6.2-7/1705 з повідомленням про повернення надміру виплачених коштів (а.с.4). В даному повідомленні зазначається, що Департаментом соціальної політики Луцької міської ради встановлено, що ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію про доходи, нараховані у Волинському єпархіальному управлінні УПЦ ОСОБА_2 У зв'язку з цим відповідно до пункту 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.1997 року №1050) (далі - Положення №848), ОСОБА_1 припинено виплату субсидії з січня 2018 року та визначено обсяг надміру виплачених коштів в розмірі 970,41 грн. за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року та запропоновано сплатити такі кошти до 25 квітня 2018 року на рахунок Департаменту соціальної політики Луцької міської ради.

Виплата субсидії позивачу з січня 2018 року припинена за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, внаслідок чого було складено акт №49 від 24.01.2018 року (а.с.24). Перевірка була проведена за період з 01.05.2015 року по 31.01.2018 року на підставі наданої інформації з Державної фіскальної служби України та інших джерел інформації, відповідно до якої відповідач зробив висновок про те, що в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії за 2014 рік від 29 травня 2015 року не задекларовані доходи, отримані у Волинському єпархіальному управлінні УПЦ ОСОБА_2, про що свідчить довідка ДФС №С2-403 на запит №1611 від 26.01.2016 року (а.с.22) та довідки про доходи від 21.12.2017 року №22, №22а (а.с.23, 23 зворот). З цих документів слідує, що ОСОБА_2 протягом 2014 року отримав доходи в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ в сумі 7200 грн., де працював за сумісництвом та займав посаду режисера.

На підставі наведеного відповідач склав протокол про припинення надання житлової субсидії від 02 лютого 2018 року, в якому було зазначено припинити гр. ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, надання раніше призначеної житлової субсидії з січня 2018 року у зв'язку з поданням недостовірної інформації про доходи відповідно до пункту 20 Положення (а.с.25). Крім того, відповідач також прийняв рішення №1/21-58 від 02.02.2018 року про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій (а.с.26), з якого вбачається, що заявниця не мала права на отримання житлової субсидії у вказаний період в розмірі 14807,28 грн., а тому визначено обсяг надміру виплачених коштів в сумі 970,41 грн., про що свідчить перерахунок сум призначених субсидій (а.с.24).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що пунктом 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В окремих випадках на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендар), якщо їй нараховується плата за житлово-комунальні послуги, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію.

Відповідно до пункту 7 Положення субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість зазначених осіб визначається на початок місяця, з якого призначається субсидія. У разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих (довідки, що підтверджують місце перебування особи на території іншої адміністративно-територіальної одиниці у зв'язку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідки про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні (будинку), акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства селищної, сільської або міської ради, акти житлово-експлуатаційних організацій про фактично проживаючих осіб, договори оренди житла в іншому місці). У разі відсутності документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, рішення приймається на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Відповідно до пункту 13 Положення для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, та неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення з зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (за наявності).

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Відповідно до пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані, у тому числі про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, або не повідомив про купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Як передбачено абзацом десятим пункту 20 Положення №848, сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається за вимогою органу, що призначив субсидію, або безпосередньо отримувачем, або шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії на підприємствах - виробниках/виконавцях житлово-комунальних послуг.

Таким чином, відповідальність громадянина наступає лише у випадку приховування або свідомого подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Тобто за приписами пункту 20 Положення № 848 припинення надання раніше призначеної субсидії у зв'язку із приховуванням громадянином або свідомим поданням недостовірних даних, у тому числі про доходи (не зазначення одного із видів доходів) та майновий стан, можливе лише за умови, якщо такі дії вплинули на встановлення права на субсидію.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, видами підприємницької діяльності згідно КВЕД якого є: 59.12 Компонування кіно- та відеофільмів; 18.13 Виготовлення друкарських форм, надання інших поліграфічних послуг; 69.10 Діяльність у сфері права. Протягом 2014 року ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність, про що подав податкову декларацію за 2014 рік від 28.01.2015 року, вказавши суму доходу в загальному розмірі 14300,00 грн. (а.с.32-33). Зазначена сума також була відображена ОСОБА_1 в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29 травня 2015 року. Суд вказує на те, що включення доходу ОСОБА_2, отриманого в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ в загальній сумі 7200,00 грн. за цивільно-правовим договором до складу доходу від підприємницької діяльності не є приховуванням або свідомим поданням позивачем недостовірних даних до декларації про доходи і витрати для призначення житлової субсидії. Також суд звертає увагу на те, що сума сукупного доходу, отримана ОСОБА_2 за 2014 рік та зазначена в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29.05.2015 року є більшою, ніж та, що вказана в довідці ДФС №С2-403 на запит №1611 від 26.01.2016 року. Відтак, суд не вбачає підстав, які вплинули на встановлення права на субсидію для позивача в 2015 році.

Щодо твердження відповідача про роботу ОСОБА_2 в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ на підставі укладеного трудового договору, що позивач повинен був відобразити в декларації про доходи за 2014 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із ч.2 ст.21 Кодексу законів про працю України, працiвник має право реалiзувати свої здiбностi до продуктивної i творчої працi, укладаючи трудовий договiр на одному або одночасно на кiлькох пiдприємствах, в установах, органiзацiях, якщо iншого не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторiн.

Відповідно до пункту 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України №43 від 28.06.1993 року, сумiсництвом вважається виконання працiвником, крiм своєї основної, iншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вiльний вiд основної роботи час на тому самому або iншому пiдприємствi, в установi, органiзацiї або в громадянина (пiдприємця, приватної особи) за наймом.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявна довідка ДФС №С2-403 на запит №1611 від 26.01.2016 року (а.с.22), з якої слідує, що ОСОБА_2 отримував доходи в ПАТ "КБ "Надра" за кодом ознак доходів 101 відповідно до форми №1-ДФ, тобто заробітну плату в загальній сумі 24727,10 грн., а також доходи, отримані в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ в загальній сумі 7200,00 грн., що відображені за ознакою доходу 102 "Суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до цивільно-правового договору". Отже, з даної довідки ДФС слідує, що суму доходу в розмірі 7200,00 грн. ОСОБА_2 отримав за виконання цивільно-правового договору, а не як заробітну плату за сумісництвом на умовах трудового договору в Управлінні Волинської Єпархії УПЦ.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу житлової субсидії з січня 2018 року, а отже про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради відновити таку виплату з січня 2018 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 803/765/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відновлення виплати житлової субсидії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 28.11.2018 р.