Справа № 761/31411/18
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/719/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря Вольда М.А.

представника позивача Січкаренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року в провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Осаулова А.А. надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату про визнання протиправною та скасування постанови №346 від 31.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що оскаржуваною постановою на неї було накладено штраф за вчинене адміністративне правопорушення за ст..210-1 КУпАП, а саме за порушення норм законодавства про військовий обов`язок і військову службу. Зокрема, зазначено про проведення на ТОВ «Телеканал СТБ» спочатку перевірки Київським міським військовим комісаріатом в березні 2018 року, а потім в червні 2018 року здійснення вже повторної перевірки, за результати проведення якої було складено акт від 02.07.2018 року, що в подальшому було направлено позивачу. В той же час, вже відповідачем - Шевченківським районним в місті Києві військовим комісаром 31.07.2018 року було винесено оскаржувану у цій справі постанову, а 01.08.2018 року було надано на підпис протокол і вручена копія постанови. В той же час, перевірка стану військового обліку на ТОВ «Телеканал СТБ» повинна бути проведена згідно плану-графіку проведення перевірок з 14.03.2018 року по 16.03.2018 року, а повторна така перевірка не передбачена ні планом-графіком, ні чинним законодавством. Зазначає, що саме в березні 2018 року було виявлено недоліки, що в подальшому були зазначені у оскаржуваній постанові від 31.07.2018 року та кваліфіковано як порушення за ст..210-1 КУпАП, а тому закінчились строки давності притягнення до відповідальності позивача, а сам протокол взагалі не міг бути складений, зважаючи на вимоги ст..254 КУпАП. Дата складання протоколу не давала позивачу можливості підготовки для свого захисту та подачу доказів, звернення до адвоката для забезпечення свого захисту. Відтак, позивач вважає оскаржувану постанову такою, що винесена незаконно, у зв`язку з чим просить її скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав, додатково зазначивши, що у оскаржуваній постанові навіть не зазначено частину статті 210-1 КУпАП, за якою притягнуто до відповідальності позивачку.

Відповідач, Військовий комісаріат Шевченківського району в м.Києві в судове засідання для розгляду справи по суті свого представника не направив, але направив до суду відзив на позов, який протокольною ухвалою суду від 01.11.2018 року не було прийнято до уваги у зв`язу з недотриманням відповідачем вимог ч.3 ст.152 КАС України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 16.08.2018 року у вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження за участю сторін.

Протокольною ухвалою судді від 01.11.2018 року не було прийнято до уваги відзив на позов та долучені до нього докази у зв`язку з недотриманням відповідачем вимог ч.3 ст.152 КАС України та вимог ч.9 ст.79 КАС України щодо не направлення їх копій іншим учасникам.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 липня 2018 року відносно позивачки військовим комісаром Шевченківського районного в м.Києві військового комісаріату ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчиненні адміністративного правопорушення за ст.210-1 КУпАП із визначенням адмінстягнення у вигляді штрафу.

При цьому, згідно вказаної постанови визначено, що за наслідками проведення 26.06.2018 року робочою групою Київського міського військового комісаріату повторної перевірки стану військового обліку призовників і військовозобов`язаних у ТОВ «Телеканал СТБ» було виявлено недоліки в організації ведення та виконання військового обліку із заначенням відповідних порушень у постанові, а саме: наказ про призначення відповідальної особи за військовий обліку відсутній; наказ про військовий облік в центральному апараті відсутній; картка П-2 відмічання місця переопрацювання та працююча документація по організації військового обліку відсутня та цілий ряд інших порушень законодавства з обліку військовозобов`язаних.

Військовий облік призовників та військовозобов`язаних здійснюється з порушенням постанови КМУ від 07.12.2016 року за №921, чим відповідальна особа - директор департаменту управління персоналом товариства ОСОБА_1 порушила вимоги ст..34 ЗУ «Про військовий облік та військову службу», а тому притягнута уповноважену особу відповідача до адміністративної відповідальності за ст..210-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, підставою для притягнення до відповідальності позивачки був акт перевірки стану військового обліку громадян у ТОВ «Телеканал СТБ», що було проведено 26.06.2018 року робочою групою ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було виявлено низку порушень, які підсумовано викладено у оскаржуваній у цій справі постанові. Між тим, як вбачається до доданих позивачем документів, то це вже була друга перевірка за 2018 рік, оскільки ще в березні 2018 року робочою групою ІНФОРМАЦІЯ_1 була проведена аналогічна перевірка, результати проведення якої оформлені актом від 29.03.2018 року (а.с.13-16).

Підстави для проведення вказаних перевірок врегульовано вимогами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.77, 81 постанови Кабінету Міністрів України України від 07.12.2016 року за №921 Про Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (надалі постанова КМУ №921) і на підставі Плану-графіку проведення перевірком військового обліку військовозобов`язаних та призовників на підприємствах, установах та організаціях, що затверджено розпорядження КМР (КМДА) від 13.02.2018 року за №215. У відповідності до вказаного плану-графіку визначено період перевірки ТОВ «Телеканал СТБ» виключно у період за 14.03.2018 16.03.2018 року.

В той же час вимогами п.81 постанови КМУ №921 визначено повноваження військових комісаріатів на проведення перевірок на відповідній території підприємств, установ та організацій, де працюють призначені в команди на воєнний час військовозобов`зані лише один раз на рік, а решту підприємств лише один раз на три роки.

Відтак, проведення повторної перевірки протягом поточного року в червні 2018 року ТОВ «Телеканал СТБ» не передбачено як планом-графіком їх проведення, так і суперечить вимогам вказаної постанови КМУ №921, а тому відбувалась з порушенням законодавства.

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» Конвенція є частиною національного законодавства України, а судова практика ЄСПЛ визнається джерелом права.

Так, у рішення ЄСПЛ «Лелас проти Хорватії» (справа №55555/08 від 20.05.2010 року) та рішення у справі «Тошкуце та інші проти Румунії» (справа №36900/03 від 25.11.2008 року) на державні органи покладено обов`язки запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення у справі «Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення «Лелас проти Хорватії» (справа №55555/08 від 20.05.2010 року).

Крім того, вбачається про проведення 26.06.2018 року перевірки Київського міського військового комісаріату, а вирішення питання про притягнення за відповідальності вже відповідачем - Шевченківським районним в місті Києві військовим комісаріатом.

При цьому, як вбачається з пояснень учасників та не заперечується сторонами, що протокол та постанова були складені в однин і той самий день - 31.07.2018 року.

Зазначене вказує на поверхневий підхід до встановлення усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення з боку відповідача, оскільки складення одночасно і протоколу про адміністративне правопорушення та одразу постанови вказує на скорочений розгляд вказаної справи щодо позивача.

Зокрема, за змістом рішення Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хото притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України (Заява № 17444/04) від 21.10.2010 року, вимоги п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п.3 ст.6 Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6 Конвенції.
Відповідно до принципу 6 Рекомендації № Я (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи і державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами, а саме: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину, та вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані.
Крім того, у відповідності до вимог ст..256 КУпАП протокол повинен містити серед іншого підпис та пояснення особи, що притягується до відповідальності, а також мотиви відмови від підпису.

Між тим, жодних доказів оголошення протоколу позивачці та відмова від його підпису не підтверджена, оскільки при свідках такий факт відмови не зафіксований. А ознайомлення її з постановою про притягнення до відповідальності вказує на можливість ознайомлення і протоколом, якщо звичайно він був їй наданий.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

У відповідності до вимог ст..283 КУпАП постанова по справі серед іншого повинна містити зазначення нормативно правового акту, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення.

Між тим, як вбачається по змісту оскаржуваної постанови від 31.07.2018 року, то вона не містить частину статті 210-1 КУпАП, за якою притягнуто до відповідальності позивачку, що є грубим порушенням вимог вказаного законодавства.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства щодо неможливості скороченого розгляду справ вказаної категорії та незаконності дій щодо проведення такої перевірки взагалі, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши протиправною та скасувати постанову від 31 липня 2018 року за №346 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , винесену військовим комісаром Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату Антоненко І.В., та справу провадженням закрити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, ст.87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251,258, 283, 284, 293 КУПАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченкіського районного в місті Києві військового комісаріату про визнання протиправною та скасування постанови №346 від 31.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 31 липня 2018 року №346 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , винесену військовим комісаром Шевченківського районного в місті Києві Військового комісаріату Антоненко І.В. та провадження у справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду до або через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст складений 06.11.2018 року