Справа № 803/1046/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/38/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі № 803/1046/18 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Комерційні бізнес-мережі" до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення - 25.07.2018 року, 11:54 год,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 06.08.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Комерційні бізнес-мережі» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1228482,00 грн., в тому числі: за податковими зобов'язаннями - 818988,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 409494,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючий орган в акті «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «КБМ» податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 08.02.2018, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 08.02.2018» від 23.02.2018 №2887/14-09/36522929 дійшов до помилкових висновків та перевищив повноваження щодо встановлення правомірності формування цін на номенклатурну групу товарів, які не підпадали до переліку державних регульованих цін, а відносяться до вільних цін, при цьому здійснивши самостійно перерахунок цін реалізованої продукції до цін реалізації ідентичних товарів. Підприємство вважає, що посилання відповідача на те, що позивач здійснював реалізацію товарів по занижених цінах з метою заниження бази оподаткування, є безпідставним, а тому винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення просить скасувати як протиправне. Крім того, зазначає, що на підставі рішення засновника ПП «КБМ» від 22.12.2017 №1 розпочато процедуру реорганізації юридичних осіб шляхом приєднання ПП «КБМ» до ТзОВ «Юкон-Продтрейд» та 26.12.2017 державним реєстратором були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), які були в свою чергу відправлені у ДФС України. Згідно з відомостями з ЄДР кінцевою датою заявлення кредиторських вимог визначено 27.02.2018, однак у визначений строк ГУ ДФС у Волинській обл. не пред'явило свої кредиторські вимоги за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, хоча в силу приписів пункту 11.6 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, органи фіскальної служби зобов'язані так організувати свою роботу, щоб вимоги до підприємства зі сплати податкових платежів, якщо такі матимуть місце, були пред'явлені до платника протягом строку, передбаченого для пред'явлення кредиторами своїх вимог до підприємства.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того апелянт вказує, що в ході перевірки було встановлено значні відхилення цін при реалізації товарів в одних часових межах та одних категорій покупців, в ході перевірки платником не надано жодних пояснень розрахунків ціноутворення, в зв'язку з чим в ході перевірки не було можливості встановити правомірність формування ціни реалізованих товарів.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація товару за цінами, визначеними позивачем, за умови реальності таких операцій та досягнення ділової мети, не може бути підставою для збільшення контролюючим органом бази оподаткування за такими операціями та для нарахування грошового зобов'язання з ПДВ.

Беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ДФС у Волинській області не довело належними та допустимими доказами факт заниження позивачем бази оподаткування по операціях з реалізації товарів кінцевим споживачам, а тому податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № прийняте необґрунтовано та безпідставно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ПП «КБМ» зареєстроване як юридична особа та одним із видів економічної діяльності позивача є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, а також обслуговування напоями, що підтверджується копією Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських- формувань (а.с.15-17).

Рішенням засновника ПП «КБМ» від 22.12.2017 №1 вирішено розпочати процедуру реорганізації юридичних осіб шляхом приєднання ПП «КБМ» до ТзОВ «Юкон-Продтрейд», встановлено строк та порядок заявлення кредиторами ПП «КБМ» своїх вимог, який становить 2 (два) місяці з дати внесення відповідних відомостей про процедуру припинення підприємства до ЄДР (а.с.22).

26.12.2017 державним реєстратором були внесені відомості до ЄДР про рішення засновників ПП «КБМ» щодо припинення юридичної особи (а.с.23).

З 08.02.2018 по 14.02.2018 на підставі направлень від 07.02.2018 №622, 619, 620, 621 та від 08.02.2018 №629, виданих посадовим особам ГУ ДФС у Волинській обл. відповідно до п.75.1 ст.75, п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (у зв'язку з припиненням юридичної особи), на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 07.02.2018р. №628 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «КБМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 08.02.2018 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 08.02.2018 року, за наслідками якої складено акт перевірки від 23.02.2018 №2887/14-09/36522929 (а.с.29-36).

Згідно з висновками акту перевірки від 23.02.2018 №2887/14-09/36522929 позивачем порушено: пункт 185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 818988 грн., в т.ч. за січень 2017 року на суму 15796 грн., за лютий 2017 року на суму 15276 грн., за березень 2017 року на суму 25927 грн., за квітень 2017 року на суму 59501 грн., за травень 2017 року на суму 46974 грн., за червень 2017 року на суму 83330 грн., за липень 2017 року на суму 106805 грн., за серпень 2017 року на суму 158317 грн., за вересень 2017 року на суму 92857 грн., за жовтень 2017 року на суму 76740 грн., за листопад 2017 року на суму 52937 грн., та за грудень 2017 року на суму 84528 грн.

Не погодившись з висновками, викладеними контролюючим органом у акті перевірки від 23.02.2018 №2887/14-09/36522929, ПП «КБМ» подало свої заперечення від 06.03.2018 №93 (а.с.56-58), за результатами розгляду яких було надано ГУ ДФС у Волинській обл. відповідь від 19.03.2018 №4347/10/03-20-14-04-11 про розгляд заперечення, в якій вказано, що висновки акту від 23.02.2018 №2887/14-09/36522929 залишено без змін (а.с.59-60).

На підставі акту перевірки 23.02.2018 №2887/14-09/36522929 ГУ ДФС у Волинській обл. прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями в сумі 818988 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 409494 грн., а всього на загальну суму 1228482,00 грн. (а.с.77).

29.03.2018 позивач оскаржив дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України (а.с.78-81), яка своїм рішенням від 29.05.2018 №18628/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги залишила без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, а скаргу - без задоволення (а.с.84-85).

Актом перевірки встановлено значні відхилення цін при реалізації товарів у одних часових межах та одних категорій покупців, а саме по категорії платників, які проводять готівкові розрахунки, у податковому обліку відображається як «неплатник», а також в порівнянні із гуртовими покупцями платниками ПДВ.

При цьому контролюючий орган вказує, що в ході перевірки не надано пояснень та документальних підтверджень щодо формування ціни реалізованих товарів в розрізі номенклатури товарів, з огляду на що ГУ ДФС у Волинській обл. проведено розрахунок цін реалізованої продукції відповідно до цін реалізації ідентичних товарів ПП «КБМ» за період з 01.01.2017 по 08.02.2018 та встановлено відхилення на загальну суму 21232631,49 грн., в тому числі ПДВ - 818988,01 грн. (а.с.55-55).

Відповідно до пункту 185.1. статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з пунктом 187.1. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

При цьому, статтею 39 Податкового кодексу України передбачено, що звичайна ціна на товари (роботи, послуги), збігається з договірною ціною, якщо інше не встановлено цим Кодексом і не доведено зворотне, в тому числі в результаті неможливості визначення звичайної ціни із застосуванням положень пунктів 39.3-39.4 цієї статті

У відповідності до п.13 Указу Президента України "Про деякі заходи з перегулювання підприємницької діяльності", індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митих цілях установлюються на підставі статистичної оціни рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку. Індикативні або звичайні ціни не можуть встановлюватися органами виконавчої влади, які використовують їх для нарахування та стягнення податків і зборів (обов`язкових платежів) та неподаткових платежів.

З огляду на це, звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях мають бути установлені на підставі статистичної оціни рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, проведеної уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку, а податковому органу заборонено встановлювати такі ціни.

Обов`язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни покладається на податковий орган у встановленому порядку. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов`язаний обґрунтувати рівень договірних цін. Таким чином, якщо не доведене зворотне, звичайною вважається цін, визначена сторонами договору. При цьому, обов`язок доведення невідповідності ціни договору рівню звичайних цін покладається на податковий орган.

Для визначення звичайної ціни використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у спів ставних умовах. Однак при цьому необхідно врахувати, чи є умови таких договорів співставними, важливе значення також мають і властивості товарів, які є предметом купівлі-продажу.

Таким чином, звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях мають бути установлені на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, проведеної уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «КБМ» в період, охоплений перевіркою, здійснювало реалізацію товарів номенклатури води мінеральні та напої як гуртовим покупцям, так і фізичним особам із застосуванням реєстратора розрахункових операцій. При цьому, реалізація товару гуртовим покупцям здійснювалась за вищими цінами, ніж фізичним особам.

Контролюючим органом в ході перевірки надано запит на підприємство від 09.02.2018 про надання документів, зокрема, щодо ціноутворення, формування ціни на продукцію (калькуляцію), оскільки згідно вибіркового аналізу ціни реалізованих товарів в розрізі номенклатури товарів встановлено, що середня націнка на оптову реалізацію товарів складає 25%, при цьому роздрібна націнка 13%, що ставить під сумнів факт достовірності відображення вартості реалізованих товарів (а.с.25).

У відповідь на запит ПП «КБМ» листом від 12.02.2018 №81 зазначило, що відповідно до вимог договору дистрибуції від 02.01.2017 №13 позивач є офіційним дистрибутором торгових марок ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», яким визначено умови такої дистрибуції, в тому числі рекомендовані ціни по різним категоріям покупців, а також обов'язковість участі в акціях, які вводить ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» по різним категоріям покупців, в тому числі кінцевим споживачам. В залежності від партій товару, наявності чи відсутності відтермінування платежу (по факту отримання товару), коливається ціна товару, яка дає змогу виконання планових показників, які доводяться ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», за що і надається дистрибуторська знижка підприємству. Порядок встановлення цін на товари є виключним правом підприємства в межах дистрибуційного договору, якщо такі ціни та рівень націнки не суперечать статутній діяльності підприємства, метою якої є отримання позитивного фінансового результату (а.с.26).

Закон України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI (далі - Закон №5007-VI) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

У статті 1 Закону №5007-VI визначено терміни, які вживаються у такому значенні:

2) гранична ціна - максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб'єктом господарювання; 6) знижка (знижувальний коефіцієнт) - зменшення ціни товару виробником (постачальником) під час його продажу (реалізації); 7) норматив рентабельності - рівень прибутковості, що визначається суб'єктом господарювання під час формування ціни. Граничний норматив рентабельності є його максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб'єктом господарювання під час встановлення ціни товару; 9) продаж (реалізація) - господарська операція, під час якої здійснюється обмін товару на виражений у грошовій формі еквівалент або інший вид компенсації його вартості; 12) торговельна надбавка (націнка) - сума витрат суб'єкта господарювання, що пов'язані з обігом товару та здійснюються в процесі його продажу (реалізації) у роздрібній торгівлі, та прибутку. Гранична торговельна надбавка (націнка) є її максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб'єктом господарювання під час реалізації товару в роздрібній торгівлі; 13) фіксована ціна - обов'язкова для застосування суб'єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та державними колегіальними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та компетенції.

Згідно зі статтею 10 вказаного Закону суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Так, відповідно до статей 11, 12 Закону №5007-VI вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін; державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, які мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб'єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що суб'єкт господарювання вправі самостійно на власний розсуд встановлювати ту чи іншу ціну товару, крім тих товарів, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Судом встановлено, що згідно з умовами договорів поставок, укладеними між ПП «КБМ» та гуртовими покупцями (а.с.132-145), передбачено, що доставка та відвантаження товару здійснюється за рахунок постачальника, тобто ПП «КБМ». Факт поставок товару силами ПП «КБМ» підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с.146-159).

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що поставки товару гуртовим покупцям відповідно до укладених договорів несуть за собою певні додаткові витрати на доставку товару, на логістичні та транспортно-експедиційні послуги, тощо. При цьому реалізація товару фізичним особам, названим як кінцевий споживач, не потребує таких витрат, оскільки товар такими особами оплачується в касу підприємства та самостійно забирається зі складу.

За вказаних обставин суд не вбачає порушень при формуванні позивачем ціни реалізації товарів для категорії кінцевих споживачів нижче, ніж для гуртових контрагентів, водночас здійснена підприємством націнка забезпечила достатній рівень рентабельності підприємства, що підтверджується фінансовим звітом ПП «КБМ» за 2017 рік (а.с.89).

Крім того, реалізація товарів кінцевим споживачам відбувалась за договірною ціною, яка не була нижчою ціни придбання таких товарів.

Згідно із підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, а відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що операції з реалізації товарів (мінеральної води) не були обумовлені економічною причиною (діловою метою), тобто не спрямованими на отримання доходу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2018 року не ґрунтується на нормах права, а тому правомірно скасоване судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі № 803/1046/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 28.11.2018 року