Справа № 826/8982/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 листопада 2018 року № 826/8982/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягають в обмеженні максимального розміру пенсії;

- зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати позивачу пенсію без обмежень максимального розміру, визначеного частиною сьомою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи";

- зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити позивачу суму недоотриманої пенсії з червня 2016 року по червень 2018 року.

Ухвалою суду від 04.07.2018 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки пенсія була призначена до набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", то до пенсії позивача не може бути застосовано обмежень максимальним розміром, визначеним Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у вересні 2017 року ОСОБА_1 з 01.06.2016 проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304 "Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну службу" на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 03.08.2017 №22/6-4640 про розмір грошового забезпечення в сумі 37945,00 грн. з урахуванням посадового окладу 14000,00 грн. Нараховані кошти за період з 01.06.2016 по 30.09.2017 після утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору 16544,41 грн. виплачено у жовтні 2017 року. Розмір пенсії після перерахунку з 01.10.2017 становить 23200,00 грн. з урахуванням максимального розміру до виплати 10740,00 грн. Зі змісту відзиву вбачається, що обмеження максимального розміру пенсії передбачене Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI. Крім того в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 діяло обмеження максимального розміру пенсії в розмірі 10740,00 грн. відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII. Таке ж обмеження максимального розміру пенсії встановлювалось Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII з 01.01.2017 по 31.12.2017. З урахуванням встановленого на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу для осіб, які втратили працездатність згідно з Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-VIII та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI максимальний розмір пенсії з 01.01.2018 становить 13730,00 грн. Крім того, у відзиві зазначається про правові підстави для перерахунку пенсії в зв'язку зі зміною розміру грошового забезпечення, проте ці пояснення не стосуються предмету спору, позаяк позивач не заперечує правомірність здійснено відповідачем перерахунку.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Відповідно до посвідчення, виданого 16.02.2005 №4640 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 13.02.2005.

Як убачається зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільнений зі служби з посади заступника Міністра внутрішніх справ України.

У позові зазначено, що позивач 30.05.2018 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, в якій просив здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

Головне управління Пенсійного фонду України листом від 30.05.2018 №9996/02/Н-1784 повідомило позивача, що у вересні 2017 року позивачу з 01.06.2016 проведено перерахунок пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304 "Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну службу" на підставі наданої Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності України Міністерства внутрішніх справ України довідки від 03 08 2017 №22/6-4640 про розмір грошового забезпечення в сумі 37945,00 грн. з урахуванням посадового окладу 14000,00 грн. Підсумок пенсії після перерахунку становить з 01.10.2017 - 23200,00 грн. З урахуванням максимального розміру до виплати встановлено - 10740,00 грн., з 01.01.2018 - 13730,00 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом, вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру нарахованої пенсії та виплати пенсії в меншому розмірі.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Згідно з преамбулою Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

На думку позивача, відповідачем протиправно обмежено максимальний розмір пенсії, наслідком чого є отримання пенсії в меншому розмірі ніж гарантовано вказаним Законом. Судом встановлено, що нарахована пенсія позивача становила з 01.06.2016 - 23200,00 грн., з 01.01.2018 - 23536,00 грн., водночас виплати здійснювались з 01.10.2017 - 10740,00 грн., з 01.01.20918 - 13730,00 грн. Позивачу виплачено 16544,41 грн. за період 01.06.2017 по 30.09.2017 у зв'язку з проведеним перерахунком пенсії.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII (набрав чинності з 01.01.2016) частину п'яту статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доповнено реченням: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Судом встановлено, що пенсію ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначено з 13.02.2005. Отже, до позивача наведене обмеження щодо виплати пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2016 не може бути застосоване (наприклад, постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2018 справа №127/4267/17, номер в реєстрі - 76941323).

З огляду на вкиладене, обґрунтованими є доводи та вимоги позивача щодо протиправної виплати йому пенсії у 2016 році з обмеженням максимального розміру.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII зі змінами, зокрема, частина сьома статті 43, згідно з якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Наведені положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII зі змінами втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII (набув чинності з 01.01.2017) у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року". Перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII визначено коло осіб, щодо яких обмеження з виплати пенсій протягом визначеного періоду не застосовуються.

Як уже зазначалось, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII зі змінами втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. На думку суду, внесення змін до положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у спосіб заміни слів і цифр "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року" не могло бути здійсненим, оскільки положення до яких вносились зміни втратили чинність (не існувало норми, до якої можна було б внести зміни), тобто такі зміни є нереалізованими (наприклад, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: від 06.11.2018 справа №522/3093/17, номер в реєстрі 77665163; від 16.10.2018 справа №522/16882/17, номер в реєстрі - 77310796).

Оскільки, виплата пенсії позивачу обмежена, в тому числі, на підставі частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, яка втратила чинність з 20.12.2016 на підставі рішення Конституційного Суду України 20.12.2016 №7-рп/2016, до якої внесено зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII, які за висновком суду є нереалізованими, така підстава для обмеження максимального розміру пенсії є протиправною.

Щодо виплати пенсії в 2018 році в розмірі 13730,00 грн., то представником відповідача зазначено, що такий розмір визначено відповідно статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI (набрав чинності з 01.10.2011), за якою максимальний розмір пенсії призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" &?х;...&g ; не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 2 розділу Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Судом уже вказувалось, що пенсія позивачу призначена 13.02.2005, відповідно ці положення не можуть бути поширені на позивача (постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2018 справа №127/4267/17, номер в реєстрі - 76941323).

На думку суду, нарахована позивачу пенсія становить майно в розумінні статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини втручання в право мирно володіти майном повинно бути законним, що, в свою чергу, вимагає дотримання відповідних положень законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (наприклад, рішення в справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, пункт 167). Цей принцип також означає, що застосовні положення національного законодавства мають бути достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (наприклад, рішення в справі "Будченко проти України", заява №38677/06, пункт 40).

У даному випадку, суд дійшов висновку, що втручання в право позивача, гарантоване статтею 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод здійснено на підставі закону, який не відповідає наведеним критеріям, оскільки зміни внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, яка втратила чинність, тобто внесені зміни не були реалізованими.

Суд також вважає, що положення аналізованих законів стосовно обмеження максимального розміру пенсії, у томи числі частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII не відповідають критеріям чіткості та передбачуваності.

Так, визначивши максимальний розмір пенсії Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI та встановивши, що наведене обмеження не поширюється на осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, вносяться зміни до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, яким визначено інший максимальний розмір пенсії. При цьому після рішення Конституційного Суду України, який визнав відповідні зміни щодо максимального розміру пенсії, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII неконституційними, ухвалюється Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII, метою якого є продовження визнаного неконституційним обмеження на 2017 рік.

За таких обставин застосування підлягають положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI щодо непоширення на позивача обмежень максимального розміру пенсії, які є більш сприятливими для позивача, оскільки, як уже зазначалось, втручання у право мирно володіти майном, гарантоване Конвенцією, має здійснюватись на підставі закону, який повинен відповідати критеріям, зокрема, чіткості та передбачуваності.

З огляду на зроблені судом висновки, зважаючи на судову практику, слід дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з виплати пенсії в розмірі меншому, ніж нарахований, у зв'язку з застосуванням обмеження її максимального розміру, відповідно підлягає задоволенню вимога про зобов'язання відповідача виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимального розміру та виплати різниці між виплаченою та нарахованою пенсією.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати пенсію без обмеження максимального розміру та виплатити суму недоотриманої пенсії з червня 2016 року, то ухвалою суду від 23.11.2018 залишено без розгляду позов у частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити суму недоотриманої пенсії з червня 2016 року по 10.12.2017. Отже, з урахуванням ухвали про залишення позову без розгляду в частині, підлягають задоволенню повністю позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 11.12.2017.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем сплачено судовий збір за три вимоги немайнового характеру в розмірі 2114,40 грн. (квитанція від 11.06.2018 №16475750). Отже, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2114,40 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. На думку суду, залишення позову без розгляду в частині певного строку не впливає на розподіл судових витрат, оскільки за вимоги, які задоволені судом, необхідно сплатити зазначену суму судового збору.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з обмеженням її максимального розміру.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимального розміру з 11 грудня 2017 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 11 грудня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець