Справа № 813/2871/17
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №813/2871/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

з участю

представника позивача Черевика Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з позовною заявою Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якій просило суд:

-визнати протиправними дії управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення контролю за виконавчим провадженням.

-визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції щодо стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 11305,94 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 30,61 грн.

-стягнути з головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь позивача 11336,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На адресу позивача 05.09.2011 надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2011 ВП № 28472293 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-1169/10, виданого 29.08.2011 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 заборгованості по пенсійному забезпеченню за період з 01.01.2010 по 30.12.2010 в розмірі 113059,41 грн. Даною постановою надано строк для самостійного виконання судового рішення до 09.09.2011 р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-1169/10, виданого 29.08.2011 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 заборгованості по пенсійному забезпеченню за період з 01.01.2010 по 30.12.2010 в розмірі 113059,41. Даною постановою надано строк для самостійного виконання судового рішення до 09.09.2011 р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 09.09.2011 № 8796/07-28 повідомило державного виконавця про обставини, які унеможливлюють виконання в даний час зазначеного виконавчого провадження та судового рішення і просило державного виконавця звернутись до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення до 01.01.2012. Постановлено стягнути з боржника головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчий збір у розмірі 11305,94 грн. 21.09.2011 головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області отримало постанову від 15.09.2011 ВП № 28472293 підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 30,61грн. Однак, незважаючи на зазначене, 13 вересня 2011 року державним виконавцем була виставлена платіжна вимога за № 487 на списання коштів з рахунків головного управління в сумі 113059,41 грн. У даній справі йдеться про стягнення заборгованості по пенсійному забезпеченню, що і є періодичним платежем.

Крім цього, в позові зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржено постанови від 15.09.2011 ВП № 28472293 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 11305,94 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 30,61 грн. На момент винесення судового рішення про скасування постанов державного виконавця з рахунку головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі платіжних вимог від 03.10.2011 № 518 та № 519 державним виконавцем стягнуто виконавчий збір в розмірі 11305,94 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 30,61 грн. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання. На адресу суду направив відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позовна заява в частині визнання дій протиправними подана неналежним суб'єктом та неналежно оформлена. Посилається на те, що головне територіальне управління юстиції у Львівській області не може бути суб'єктом оскарження у адміністративному процесі, оскільки воно не є органом державної виконавчої служби. Згідно платіжного доручення №4684 від 14.10.2011 року позивач перерахував кошти в розмірі 11305,94 грн. до Державного бюджету м. Львова. Вимога в частині стягнення коштів повинна заявлятись до відповідних казначейських органів, які отримали кошти. Крім цього, просив суд залишити без розгляду позовну заяву через спливу строку звернення до суду.

Представники відповідачів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписки про отримання рекомендованого поштового відправлення. Письмові пояснення, заперечення, відзив на позов від відповідача до суду не поступали.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 у справі № 876/7567/16 апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2016 у справі № 461/2317/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позовну заяву головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області від 15.09.2011 року ВП №28472293 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 11305,94 грн. Скасовано постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області від 15.09.2011 року ВП № 28472293 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 30,61 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с.11-15).

Державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області 15.09.2011 винесено постанову ВП № 28472293 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 11305,94 грн. (а.с.18) та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 30,61 грн. (а.с.19).

Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.10.2011 р. (а.с.20) державним виконавцем встановлено, що з боржника в примусовому порядку стягнуто кошти за виконавчим документом в розмірі 113059,41 та перераховано платіжним дорученням №4432 від 22.09.2011 р., стягнуто та перераховано в дохід держави виконавчий збір в розмірі 11305,94 грн. Виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №2а-1169/10, виданого 29.08.2011 р., закінчено.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017), для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Як на підставу позовних вимог, головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області посилається на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017, якою, зокрема, скасовано постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області від 15.09.2011 ВП № 28472293 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору.

Матеріалами справи підтверджується, що зазначена вище постанова проголошена 06.02.2017 р. у відсутності сторін, повний текст виготовлено 07.02.2017 р. та одержано головним управлінням 15.02.2017 р. Дану позовну заяву надіслано до суду засобами поштового зв'язку 07.08.2018 р, тобто, в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017). Тому суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду даного позову.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

Вимоги до виконавчого документа визначені в ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу та призначає новий строк для виконання.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 09.09.2011 № 8796/07-28 повідомило державного виконавця про обставини, які унеможливлюють виконання в даний час зазначеного виконавчого провадження та судового рішення і просило державного виконавця звернутись до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення до 01.01.2012 р.

Незважаючи на повідомлення пенсійного фонду, 13 вересня 2011 року державним виконавцем була виставлена платіжна вимога за № 487 на списання коштів з рахунків головного управління в сумі 113059,41 грн. В подальшому державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області 15.09.2011 винесено постанову ВП № 28472293 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 11305,94 грн. та постанову від 15.09.2011 ВП № 28472293 підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 30,61грн.

Ч.5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч.1 ст. 27 вказаного закону).

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону-1404, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням норм, закріплених у частині 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" , зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27, за умови, що примусове виконання рішення передбачає його справляння, є обов'язком державного виконавця.

Виконання боржником судового рішення до винесення державним виконавцем постанови про відкриття провадження з його виконання не впливає на необхідність зазначення у такій постанові про стягнення з боржника виконавчого збору.

У той же час, стягнення виконавчого збору з боржника у разі виконання ним судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не здійснюється і виконавче провадження підлягає закінченню з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" .

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог строк для добровільного виконання не встановлюється.

На момент винесення судового рішення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 у справі № 876/7567/16 про скасування постанов державного виконавця з рахунку головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі платіжних вимог від 03.10.2011 № 518 та № 519 державним виконавцем стягнуто виконавчий збір в розмірі 11305,94 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 30,61 грн.

Посилання представника відповідача на положення ст. 267 КАС України (з 15.12.2017 - ст. 383 КАС України) суддя вважає необґрунтованим у зв'язку з тим, що предметом регулювання цих правових норм є питання судового контролю за виконанням судових рішень. Необхідною умовою для застосування положень ч. 9 ст. 267 КАС України (ст. 383 КАС України в редакції від 15.12.2017), в тому числі щодо форми і змісту заяви, є наявність судового рішення, під час виконання якого, відповідачем (боржником) допущено порушення прав позивача (стягувача).

Враховуючи відсутність судового рішення, під час виконання якого відповідачем у даній справі порушено права головного управління, підстави для застосування вимог до форми і змісту заяви, передбаченої ч. 9 ст. 267 КАС України (ст. 383 КАС України в редакції від 15.12.2017) - відсутні.

В цей же час, позовна заява головного управління від 04.08.2017 № 8891/10-17 відповідає вимогам ст.ст. 105, 106 КАС України (в редакції до 15.12.2017), в тому числі, щодо надання суду доказів надіслання відповідачам копій позовної заяви з додатками, що було встановлено судом при відкритті провадження у даній справі.

З приводу зазначеного у відзиві на позов твердження представника відповідача про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 4 ст. 105, п. 4 ч. 2 ст. 162 КАС України (в редакції до 15.12.2017), у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5, п. 6 ч. 2 ст. 245 КАС України (в редакції від 15.12.2017), у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача-суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Окрім того, п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України (в редакції від 15.12.2017), суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, головним управлінням обрано належний спосіб захисту порушеного права, що передбачений нормами КАС України.

З приводу зазначення у відзиві на позов твердження про неналежного відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 КАС України (в редакції до 15.12.2017), відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4, ч. 3 ст. 46 КАС України (в редакції від 15.12.2017), відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність), як встановлено ч. 1 ст. 43 КАС України (в редакції від 15.12.2017), визнається, зокрема, за юридичними особами.

Відповідно до п. 1 Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління), що затверджено наказом Міністкрства юстиції України від 20.04.2016 № 1183/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.04.2016 за № 617/28747), управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. До його складу входить відділ примусового виконання рішень.

Таким чином, Управління не є юридичною особою, в розумінні ст. 80 ЦК України, ст. 43КАС України, та не може бути належним відповідачем у даній справі. Крім того, Управління власних рахунків не мають.

В цей же час, відповідно до п. 14 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011№ 1707/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за № 759/19497), Головне територіальне управління юстиції є юридичною особою. З огляду на викладене, саме Головне територіальне управління юстиції у Львівській області є належним відповідачем у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 11336,55 грн., що складається з 11305, 94 грн. виконавчого збору та 30,61 витрат на проведення виконавчих дій.

Керуючись ст. ст. 287, 383 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця та стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 11336,55 грн.

В решті позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 26.11.2018 р.

Суддя: Радченко В.Є.