Справа № 214/6318/18
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6318/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Реви Антона Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії інспектора ПП Реви А.В. по складанню відносно нього постанови серії ЕАВ №573651 від 02 вересня 2018 року; скасувати постанову серії ЕАВ №573651 від 02 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, а справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. 2 вересня 2018 року він керував автомобілем по автодорозі по вул. Лермонтова в м. Кривому Розі, та по технічним причинам вимушений був зупинитися. Через деякий час до його автомобіля підійшло двоє чоловіків в форменому військовому одязі, відрекомендувалися працівниками поліції та почали посилатися на порушення ним вимог п.33 ПДР України, а саме зупинку в зоні дії знаку 3.34. У зв'язку з цим склали відносно нього постанову серії ЕАВ №573651. Факт вказаного порушення він заперечував, адже ПДР України не порушував та зупинився не у зоні дії цього знаку, який на тій ділянці дороги взагалі відсутній. Про це він зазначав в своїх поясненнях, які інспектор залишив поза увагою Свої діями поліцейські грубо порушили вимоги ч.5 ст.258 КУпАП, згідно з якими якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення та адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст.256 КУпАП. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (абз.5 ст.258 КУпАП). Отже, при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, посадова особа МВС України чи Національної поліції України, яка має спеціальне звання, зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення та направити його за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника (ч.2 ст.276 КУпАП) для її розгляду органом або посадовою особою, правомочною розглядати справу, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи (ч.1 ст.277 КУпАП). Протоколу про адміністративне правопорушення складено не було, а відтак інспектор допустив порушення порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, що ставить під сумнів законність винесеної постанови. Відповідач є інспектором взводу роти №1 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, в той час як у відповідності до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», наданням поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав в свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, надання послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги наділяється виключно Національна поліція України, утворена згідно Закону України «Про Національну поліцію» як центральний орган виконавчої влади. При цьому, ГУ НП в Дніпропетровській області як ще один орган державної влади не має нічого спільного з Національною поліцією України, а відтак дія Закону України «Про Національну поліцію» на вказаний орган не розповсюджується. В його, позивача, випадку відбулася банальна заміна поняття «орган державної влади» та державна реєстрація незаконного збройного угрупування у вигляді ГУ НП в Дніпропетровській області. Таким чином, співробітники, які його зупинили та склали постанову, не мають жодного відношення по Національної поліції України, а в їх посвідченнях було зазначено «патрульна поліція». Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Оцінка доказів має здійснюватися за внутрішнім переконанням відповідної посадової особи, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У зв'язку з вищевикладеним, дії відповідача щодо складання оскаржуваної постанови є неправомірними, а сама постанова такою, що винесена за відсутності належних доказів його вини та об'єктивного з'ясування обставин справи, а тому є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям справи. Також звертає увагу на той факт, що співробітники поліції самі порушують законодавства, зокрема, на їх службовому автомобілі було відсутнє обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

У судовому засіданні позивач участі не приймав, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Судове засідання, призначене на 29 жовтня 2018 року було відкладено за клопотанням відповідача. В наступне судове засідання відповідач не прибув, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. У встановлений судом 15-денний строк з дня отримання позову та ухвали про відкриття провадження, а саме 23 жовтня 2018 року згідно відмітки на повідомленні (а.с.13) відповідач відзив не подав.

Під час розгляду справи судом досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.6).

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належним доказом постанову (а.с.6), так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд вважає допустимим доказом постанову (а.с.6), яка одержана з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст.75 КАС України, постанову (а.с.6) суд вважає достовірним доказом.

На підставі ст. 6 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

2 вересня 2018 року позивач, керуючи автомобілем, зупинився на вул. Лермонтова у м. Кривому Розі не в зоні дії знаку 3.34, що встановлено судом на підставі позову та не спростовано відповідачем.

2 вересня 2018 року інспектором Полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ревою А.В. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Із постанови слідує, що 2 вересня 2018 року о 12 год. 46 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, чим порушив п.33 ПДР України - порушення вимог дорожніх знаків.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором Ревою А.В., як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірними дії відповідача з винесення постанови, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КАС України, КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «ПДР України»).

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.22 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, з огляду на скорочений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких здійснюється на місці вчинення правопорушення, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним порушенням, а відтак доводи позивача в цій частині суд вважає безпідставними.

Крім того, оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень, діючи від УПП в Дніпропетровській області ДПП як підрозділу системи органів Національної поліції України, пред'явив позивачеві своє службове посвідчення, що не заперечується позивачем згідно його доводів, викладених в позові, суд приходить до висновку, що відповідач мав повноваження на складання оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено ст. 280 КУпАП, предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з'ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб'єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до розділу 33 ПДР України, дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» є заборонним та встановлює заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку і висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред'явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. В судове засідання не були представлені жодні докази, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а відповідач не надав доказів факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Крім того, позивач в своєму позові ставить питання щодо визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.10 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Як передбачено ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу правопорушення.

На думку такий спосіб захисту прав позивача, як закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідає вимогам ст. 247 КУпАП, і забезпечує ефективний захист його прав.

Встановивши у судовому засіданні ту обставину, що позивач не вчиняв правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, суд вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, належить закрити.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та звільнення його від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Реви Антона Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття справи - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Реви Антона Валерійовича по складанню відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕАВ №573651 від 2 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанову серії ЕАВ №573651, винесену 2 вересня 2018 року інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ревою Антоном Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Прасолов