Справа № 826/12446/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 листопада 2018 року м. Київ № 826/12446/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Келеберди В.І., при секретарі Стеценко А.В., під час розгляду у підготовчому судовому засіданні адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство фінансів України, Секретаріат Кабінету Міністрів України, Національне агентство України з питань державної служби

про визнання протиправними та скасування рішень,

За участю:

представник позивача, ОСОБА_3,

представник відповідача, Іванова Ю.В.,

представник третьої особи 2: Цехмейстер Л.В.,

представник третьої особи 3:Головатенко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство фінансів України, Секретаріат Кабінету Міністрів України, Національне агентство України з питань державної служби, в якому просить визнати протиправними та скасувати з моменту прийняття:

- рішення у формі Листа Міністерства юстиції України за №7509/3142-26-18/13.1 від 27.02.2018 року «Щодо дотримання вимог Закону України «про очищення влади» стосовно ОСОБА_1;

- рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державної фіскальною службою норм Закону України «Про очищення влади» від 20.10.2015 року в частині, яка стосується ОСОБА_1

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2018 року задоволено клопотання ОСОБА_1, визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України в частині визнання протиправним та скасування з моменту прийняття рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державної фіскальною службою норм Закону України «Про очищення влади» від 20.10.2015 року в частині, яка стосується ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування з моменту прийняття рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державної фіскальною службою норм Закону України «Про очищення влади» від 20.10.2015 року в частині, яка стосується ОСОБА_1, відкрито провадження в адміністративній справі №826/12446/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень, вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

22.11.2018 року у підготовчому засіданні поставлено на обговорення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача підтримав зазначене клопотання, просив задовольнити з підстав пропущення позивачем строків звернення до суду з даним позовом, оскільки, на її думку, позивач не могла не знати про порушення свого права, так як предметом оскарження є:

- рішення у формі листа Листа Міністерства юстиції України за №7509/3142-26-18/13.1 від 27.02.2018 року "Щодо дотримання вимог Закону України "про очищення влади" стосовно ОСОБА_1, однак на думку представника відповідача, вказаний лист одержаний позивачем з порушенням порядку встановлений законом, а відтак, вважає, що позивач не обґрунтувала строк на оскарження, зокрема, цього листа;

- рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державної фіскальною службою норм Закону України «Про очищення влади» від 20.10.2015 року в частині, яка стосується ОСОБА_1, представник відповідача вказує, що зазначений звіт опубліковано 28.10.2015 року на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, є публічною інформацію, а відтак, на думку представника відповідача, строк звернення до суду треба відраховувати з моменту офіційного оприлюднення, тобто з 28.10.2015 року. Крім цього, представник відповідача зазначив, що позивач мала знати про порушене право, оскільки звільнення позивача з посади відбулось 12.10.2015 року згідно до наказу про звільнення, тобто під час проведення перевірки щодо виконання ДФС України норм Закону України «Про очищення влади».

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Секретаріат Кабінету Міністрів України, Національне агентство України з питань державної служби підтримала клопотання представника МЮУ та просили задовольнити, вважають строк звернення до суду позивачем пропущеним.

Представник Міністерства фінансів України в зазначене підготовче засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представники позивача заперечували проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду, просили в його задоволенні відмовити, вказали, що вважають строк на оскарження рішення у формі листа таким, що не сплив і позов подано в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. Щодо строку на оскарження рішення у формі звіту, зазначили, що, на їх думку, момент, коли позивач дізналась про існування та протиправність оскаржуваного рішення у формі Звіту є саме дата Рішення Вищої ради правосуддя від 24.05.2018 року, яким було відмовлено позивачу у призначенні на посаду першого заступника Голови ДСА України.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду вважає, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 240 КАС України визначено підстави залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьої та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Так, частинами 3 та 4 вказаної статті визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, за загальним правилом позов може бути подано до суду в межах шестимісячного строку та пропуск позивачем такого строку без поважних причин є підставою для залишення позову без розгляду.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, у зв'язку з тим, що вказаний лист одержаний позивачем з порушенням порядку встановлений законом, оскільки вважає, що питання щодо законності отримання, зокрема, оскаржуваного листа, не є критерієм оцінки для суду факту порушення строку звернення з позовом до суду.

На переконання суду позивач звернувся до суду із цим позовом в частині оскарження рішення у формі листа Міністерства юстиції України за №7509/3142-26-18/13.1 від 27.02.2018 року "Щодо дотримання вимог Закону України "про очищення влади" стосовно ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку звернення до суду, оскільки дата оскаржуваного листа - 27.02.2018 року, а 06.08.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, а, відтак, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду із позовом в частині рішення у формі листа Міністерства юстиції України за №7509/3142-26-18/13.1 від 27.02.2018 року "Щодо дотримання вимог Закону України "про очищення влади" стосовно ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Також, суд вважає доводи представника відповідача щодо пропуску строку звернення до суду із позовом в частині оскарження рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державної фіскальною службою норм Закону України «Про очищення влади» від 20.10.2015 року в частині, яка стосується ОСОБА_1, необґрунтованими, оскільки факт опублікування оскаржуваного звіту на офіційному веб-сайті МЮУ не вказує на обов'язок обізнаності позивача. Те ж саме стосується й доводів представника відповідача, що позивач мала знати про порушене право, оскільки на момент проведення перевірки щодо виконання ДФС України норм Закону України «Про очищення влади» позивач перебувала на посаді директора Департаменту методологічної роботи з питань оподаткування ДФС України. Суд вважає, що даний факт не вказує на обов'язок обізнаності, який покладений на позивача посадовою інструкцією чи іншими документами.

Також, суд зазначає, що питання про доцільність поновлення строку звернення до суду з даним позовом вже вирішувалось судом при відкритті провадження у даній справі.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Зокрема, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні по справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 27.06.2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

За таких обставин, підстави для застосування наслідків, передбачених статтею 123 КАС України відсутні станом на момент розгляду клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене та проаналізувавши доводи осіб, які брали участь у підготовчому судовому засіданні та наявні в матеріалах справи докази, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Міністерства юстиції України про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвала окремо не оскаржується.

Заперечення на цю ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.11.2018 року.

Суддя В.І. Келеберда