Справа № 820/6196/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа № 820/6196/17

провадження № К/9901/59382/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Зінченка А. В., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Бондара В. О. (головуючий), Калиновського В. А., Калитки О. М.

І. Суть спору

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (далі також відповідач, Дергачівська РДА), в якому просила:

1.1. визнати незаконним та скасувати розпорядження Дергачівської РДА від 31 жовтня 2017 року № 203-к про звільнення ОСОБА_1;

1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти Дергачівської РДА з 1 листопада 2017 року;

1.3. стягнути з Дергачівської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 2 листопада 2017 року по день поновлення на займаній посаді;

1.4. стягнути з Дергачівської РДА на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 54400,00 гривень.

2. Позов обґрунтований протиправністю звільнення ОСОБА_1 з посади, адже, за твердженням позивача, заяву про звільнення вона написала під тиском.

3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наголошував на його безпідставності з огляду на правомірність звільнення позивача з посади.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу освіти Дергачівської РДА з 1 березня 2016 року.

5. ОСОБА_1 подала заяву про звільнення з посади за згодою сторін з 1 листопада 2017 року, яку з резолюцією голови Дергачівської РДА передано 30 жовтня 2017 року до відділу управління персоналом апарату адміністрації для підготовки проекту розпорядження та цього ж дня зареєстровано в журналі реєстрації заяв з кадрових питань.

6. На підставі заяви ОСОБА_1 Дергачівська РДА 30 жовтня 2017 року направила подання до Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації про погодження звільнення позивача за угодою сторін. У цей же день до РДА від Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації надійшов лист про надання погодження на звільнення ОСОБА_1

7. Відповідно до заяви ОСОБА_1, листа-погодження заступника директора Департаменту науки і освіти Харківської обласної адміністрації від 30 жовтня 2017 року № 01-37/4371, подання першого заступника голови Дергачівської РДА Гаплєвської І. Б. видано розпорядження від 31 жовтня 2017 року № 203-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу освіти Дергачівської РДА 1 листопада 2017 року за угодою сторін.

8. У день звільнення ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці через тимчасову непрацездатність, із указаним розпорядженням ознайомлена 2 листопада 2017 року. Жодних зауважень, заперечень, заяв, звернень з її боку не надійшло.

9. Уважаючи таке розпорядження протиправним, позивач звернулась до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

10. Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 21 березня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, в позові відмовив.

11. Ухвалюючи такі рішення, суди виходили з безпідставності позову з огляду на те, що звільнення позивача відбулось за наявності правових підстав, а саме свідомого взаємного узгодженого волевиявлення сторін.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

12. Позивач подала касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

13. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.

14. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

V. Оцінка Верховного Суду

15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Статтею 48 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обумовлено, що посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов'язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України «Про державну службу».

17. За приписами статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

18. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону).

19. Так, відповідно до статті 86 указаного Закону державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб'єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення.

Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб'єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов'язків державним органом.

Суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

20. При цьому відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

21. Як уже зазначено та вбачається з матеріалів справи, позивач власноручно написала заяву про її звільнення його із займаної посади за угодою сторін. Відповідне звільнення погоджено Департаментом науки і освіти Харківської обласної адміністрації.

22. Також, за приписами пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, норми якого підлягають субсидіарному застосуванню до спірних правовідносин у частині, не врегульованій спеціальним законодавством, однією з підстав для припинення трудового договору є угода сторін.

23. Аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що під час домовленості між працівником і державним органом про звільнення за угодою сторін, такий працівник повинен залишити посаду у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це державного органу та працівника.

24. Як установили суди, датою звільнення, визначеною в заяві позивача та погодженою відповідачем, є 1 листопада 2017 року. При цьому суди зазначили, що доводи позивача про те, що вказана заява написана нею ще у вересні 2017 року та під тиском, підтвердження під час судового розгляду не знайшли.

25. Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді та похідних позовних вимог, оскільки звільнення позивача відбулося за його згодою, про що свідчить власноручно написана заява.

26. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. З огляду на викладене, висновки судів є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

28. Таким чином, відповідно до приписів статті 350 КАС України касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VI. Судові витрати

29. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 820/6196/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич