Справа № 133/1976/18
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/1976/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції № 2 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Ільчука Артема Олександровича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача інспектора патрульної поліції № 2 Козятинського ВП Калинівського ГУНП у Вінницькій області Ільчука А.О. щодо складання постанови серії НК № 119314 від 02.08.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення, скасувати постанову серії НК № 119314 від 02.08.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою серії НК № 119314 по справі про адміністративне правопорушення від 02.08.2018 року, винесену інспектором патрульної поліції № 2 Козятинського ВП Калинівського ГУНП у Вінницькій області Ільчуком А.О. від 02.08.2018 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п.15.9 (и), п. 2.4 а Правил дорожнього руху, а саме за те, що 02.08.2018 р. о 13-00 год. в м. Козятин по вул. Васьковського, керуючи автомобілем Пежо Партнер, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив стоянку ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території та не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на т/з.

Вважає постанову необґрунтованою такою що, не відповідає нормам КУпАП, оскільки справу не було розглянуто в законному порядку (наказ МВС № 1395 від 07.11.2015 р.), матеріали складено не правильно та передчасно винесено рішення по справі, його права не озвучено і не роз'яснено, клопотання як усні, так і письмові не розглянуті.

В порушення статті 268 КУпАП йому не було надано можливості реалізувати право на захист та можливість підготуватись до ефективного правового захисту, хоча він про це заявляв працівникам поліції.

В порушення ст. 283 КУпАП в матеріалах справи не зазначено докази, якими підтверджується факт порушення чи його вина, саме тому йому не надано можливості з ними ознайомитися та не відкладено розгляд справи на його клопотання для реалізації такого права та права на захист.

При складанні вказаної постанови відповідач порушив статтю 254 КУпАП, Наказ МВС №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичною режимі». Під час звернення до нього старшого лейтенанта поліції Ільчука А.О. він (позивач) автомобілем не керував, а знаходився поблизу підприємства Козятинська дистанція сигналізації та зв'язку, яке знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Васьковського, 10.

Крім того, відповідач безпідставно вимагав у нього посвідчення водія для складання протоколу про правопорушення, ПДР України п.15.9 (и). Однак, вимога про зупинку ТЗ була відсутня, так як автомобіль вже стояв на узбіччі, а тому він виконав п. 15.1 ПДР.

Він звернув увагу старшого лейтенанта поліції Ільчука А.О. на порушення ЗУ «Про Національну поліцію» та наголосив, що факту зупинення транспортного засобу не було як такого. Все це, він зачитав в голос в присутності другого поліцейського, який не назвався і проводив відеозйомку на мобільний телефон. Його заборону проводити відеозйомку було проігноровано.

Не зважаючи на все перераховане, інспектор поліції продовжував вимагати посвідчення водія для складання протоколу про адміністративне порушення.

Відповідач повідомив його про затримання на 3 години, щоб вияснити його особу.

На бажання відповідача він надав згоду тільки при умові складання протоколу затримання та дотримання законів України. По причині того, що бланк протоколу був відсутній, інспектор попросив почекати, так як бланк мали привезти.

Він проінформував інспектора поліції, що відповідно до частини першої статті 207 КПК, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого, судді, суду, крім випадків, передбачених КПК . Це його попередження також було проігнороване.

Не дочекавшись бланку протоколу, Ільчук А.О. вказав, що виносить йому усне зауваження за вказане правопорушення та зазначив, що протокол про правопорушення надішле поштою. Він знову звернув увагу поліцейського на те, що останній вже кілька разів порушив закони України та зауважив про те, що лист з постановою потрібно надіслати рекомендованим листом з відміткою про отримання, що в майбутньому було також проігноровано (постанова була отримана 07.08.2018 року звичайним листом, без відмітки про отримання).

Він вдруге звернувся про надання можливість написати скаргу, на цей раз поліцейський таку можливість надав.

Таким чином, вважає дії старшого лейтенанта поліції Ільчука А.О. незаконними, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії інспектора є протиправними.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду невідомі, відзиву на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.08.2018 року інспектором патрульної поліції № 2 Козятинського ВП Калинівського ГУНП у Вінницькій області Ільчуком Артемом Олександровичем, було винесено постанову серія НК № 119314 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої останній 02.08.2018 р. о 13-00 год. в м. Козятин по вул. Васьковського, керуючи автомобілем Пежо Партнер, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив стоянку ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території та не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на т/з, чим порушив п.15.9 (и), п. 2.4 а Правил дорожнього руху, за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень (а.с.21).

Дана постанова була ухвалена відповідачем з порушенням вимог ст. 247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ст. 121 КУпАП).

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Поліцейський в своїй діяльності зобов'язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); суть проступку, розмір штрафу без зазначення порядку його оскарження, а також без зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події.

Однак, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем - інспектором не у відповідності до вимог ст. ст. 251, 279, 283 КУпАП та п. п.9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції.

Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були встановлені та досліджені належні і допустимі докази на підтвердження фактів вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення. Крім того, відповідачем так і не були подані до суду належні і допустимі докази на підтвердження вчинення позивачем проступку, спростування доводів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив відповідача надати право на захист та можливість підготуватися до ефективного правового захисту, відкласти розгляд справи та винести рішення, однак, інспектором дане клопотання не було прийняте до уваги.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення фактично не встановлювалися та не досліджувалися докази вчинення проступків позивачем. Натомість, в основу суті проступку, були покладені лише певні висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів.

Тому, суд вважає, що відповідачем без врахування встановлених і наведених судом обставин, було незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки склад адміністративного правопорушення, поставленого позивачу у вину - відсутні.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не доведено винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутності складу правопорушення.

Керуючись Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги», Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р із змінами та доповненнями,, ст.ст. 2, 9, 19, 72-77, 90, 94, 241-246, 286, КАС України, ч.1п.3 ст.288,ст.289 КУпАП суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії старшого лейтенента поліції Ільчука Артема Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серії НК № 119314 від 02.08.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП , а провадження у справі закрити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя підпис В.А. Воронюк

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

Дата документу 28.11.2018