Справа № 823/2541/18
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року справа № 823/2541/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Зачепи Х.В.,

представника позивача Ковальчука В.В. - за довіреністю,

представника третьої особи Слободяника О.П. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційна компанія Агротех" до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - компанія "NIBULON S.A" та приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз", про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційна компанія Агротех" (далі - позивач) з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича (далі - відповідач), застосовані до позивача в межах виконавчого провадження № 55583162, які виявилися у перевищенні та зловживанні правами державного виконавця наданих Законом України "Про виконавче провадження", зобов'язати припинити такі дії та утриматися від послідуючих протиправних дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, вчиняючи виконавчі дії щодо витребування у позивача інформації стосовно контрагента позивача - боржника у виконавчому провадженні, яке зупинено ухвалою Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №759/16206/14-ц діяв з перевищенням наданих йому Законом України "Про виконавче провадження" повноважень.

Ухвалою від 02.07.2018 відкрито провадження за даним позовом та призначено підготовче провадження у справі.

Заперечуючи проти позову відповідачем 03.08.2018 подано до суду відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки державний виконавець діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, на його думку, державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Крім того, відповідно до статті 18 вказаного Закону державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні та у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. Також у відзиві зазначено, що після зупинення виконавчих дій державний виконавець у межах наданих йому повноважень може здійснювати інші дії, які не є заходами примусового виконання рішень, зокрема, отримувати відомості про майновий стан боржника, направляючи для цього відповідні запити, вимоги, тощо.

Ухвалою від 08.08.2018 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - компанію "NIBULON S.A".

23 серпня 2018 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи - компанії "NIBULON S.A", відповідно до яких третя особа заперечує проти позовних вимог, оскільки зупинення виконавчих дій ще не свідчить про зупинення виконавчого провадження, як такого. Також у поясненнях вказано, що, на думку третьої особи, державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що не всі дії та рішення які вчиняє державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження направлені виключно на вчинення заходів примусового виконання рішень.

Ухвалою від 31.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

25 вересня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач на спростування обставин, вказаних у відзиві зазначив, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, вчиняючи виконавчі дії щодо витребування у позивача інформації стосовно іншого боржника та викликаючи позивача для надання пояснення щодо відмови у надані витребуваної інформації, діяв протиправно, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку особи, яка не є стороною виконавчого провадження та не є особою, яка залучалася до проведення виконавчих дій, надавати таку інформацію.

Також 25.09.2018 позивачем надано відповідь на пояснення третьої особи аналогічного змісту до відповіді на відзив.

Ухвалою від 02.10.2018 до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз".

24 жовтня 2018 року на адресу суду від приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" надійшов лист, відповідно до якого приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" підтримує позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційна компанія Агротех" у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Ухвалою від 26.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 09.11.2018.

Ухвалою від 09.11.2018, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до заяви від 17.07.2018 за вих. № 53228700/20.1-4/23.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, та відповіді на пояснення третьої особи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. У матеріалах справи наявне пояснення представника відповідача від 06.08.2018 за вих. № 55583162/20.1-4/23, відповідно до якого суд повідомлено про відсутність у відповідача можливості забезпечити явку свого представника у судові засідання з розгляду даної справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - компанії "NIBULON S.A" у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та поясненнях третьої особи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" явку свого представника у судове засідання 09.11.2018 не забезпечило. Відповідно до листа від 14.10.2018 приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" підтримує позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційна компанія Агротех" у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, розгляд справи просить провести без свого представника.

Виходячи з наведеного, суд керуючись вимогами ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, висновує, що неявка представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз", не перешкоджає розгляду справи по суті у судовому засіданні 09.11.2018.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - компанії "NIBULON S.A", дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами судом встановлено, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/16206/14-ц, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 №4323(і), відповідно до якого з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «NIBULON S.A.» слід стягнути збитки в розмірі 17 536 000 доларів США і складні відсотки на цю суму, а також витрати на арбітраж.

Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 759/16206/14-ц зупинено виконання ухвали апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 до закінчення касаційного провадження з перегляду ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2015 та ухвали апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 у цивільній справі № 759/16206/14-ц.

У подальшому на підставі ухвали Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 759/16206/14-ц державним виконавцем 29.01.2018 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 55583162.

26 березня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергієм Володимировичем на адресу ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» направлена вимога № 55583162/20.1-4/23, якою вимагалось протягом трьох днів з моменту отримання цієї вимоги надати відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наступну інформацію:

- чи дійсно між ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» укладався договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 12.11.2015, посвідчений приватним нотаріусом Босай Роксоланою Михайлівною, Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 442;

- коли, в якому розмірі та на які банківські рахунки ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» перерахувало грошові кошти на користь ПАТ "Компанія "Райз" на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 12.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Босай Роксоланою Михайлівною, Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 442;

- який розмір дебіторської заборгованості ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» перед ПАТ "Компанія "Райз" за договором купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 12.11.2015, посвідченим приватним нотаріусом Босай Роксоланою Михайлівною, Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі № 442, існує станом на момент одержання цієї вимоги.

Також у вказаній вимозі від 26.03.2018 № 55583162/20.1-4/23 зазначено, що відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність встановлену статтею 76 Закону України «Про виконавче провадження». За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, винні особи несуть кримінальну відповідальність згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України.

У відповідь на вказану вимогу державного виконавця листом від 11.04.2018 за вих. № 64/18 ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» повідомило, що договірні відносини з ПАТ "Компанія "Райз", на які міститься посилання у вимозі дійсно мали місце, умови укладених сторонами договорів купівлі-продажу нерухомого майна виконано у повному обсязі. Щодо вимоги про надання інформації про розміри коштів та банківські рахунки, на які вони перераховані ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» вважає дану інформацію конфіденційною та такою, що містить банківську таємницю, а дії стосовно витребування державним виконавцем такої інформації виходять за межі наданих Законом України "Про виконавче провадження" повноважень.

У подальшому старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергієм Володимировичем на адресу ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» направлено виклик державного виконавця від 06.06.2018 за вих. № 55583162/20.1-4/23, відповідно до якого державний виконавець вимагає особисто з'явитися керівнику ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех» до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 26 червня 2018 року о 10:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 73, каб. 425 та надати державному виконавцю пояснення щодо невиконання законних вимог державного виконавця, зокрема, вимоги державного виконавця від 26.03.2018 №55583162/20.1-4/23.

Вважаючи такі дії державного виконавця протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначаються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Частиною першою статті 14 Закону №1404-VIII передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За правилами частини другої вказаної статті для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 3, 14, 15 та 20 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Суд бере до уваги, що відповідно до пункту 9 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Відповідно до ч.4 ст.35 Закону №1404-VIII у період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

При цьому після зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець не може здійснювати виключно виконавчі дії.

Водночас, із системного аналізу наведених норм, вбачається, що вимога державного виконавця не є виконавчою дією, та не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що вимога державного виконавця не є виконавчою дією, та не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення, суд приходить до висновку, що відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказану вимогу діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог статті 18 Закону №1404-VIII.

А тому, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача про протиправність вчинення такої виконавчої дії, як направлення вимоги, у період, коли виконавче провадження було зупинено на підставі ухвали Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 759/16206/14-ц, є безпідставними.

Статтею 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Отже, державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати у таких осіб відповідні відомості про майно боржника.

Водночас, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень періодів, за які може бути витребувана відповідна інформація.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/16206/14-ц, про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення заборгованості в розмірі 17 536 000 доларів США з ПАТ «Компанія «Райз» (боржник) на користь «NIBULON S.A.» (стягувач).

Під час здійснення вказаного виконавчого провадження державному виконавцю з отриманої з державних реєстрів інформації, а також з інформації наданої компанією «NIBULON S.A.» стало відомо, що після прийняття апеляційною колегією Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA рішення від 23 травня 2014 року № 4323А(і) боржник уклав низьку правочинів з відчуження нерухомого майна. Так, за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року боржник продав іншим суб'єктам господарювання з якими знаходиться у відносинах контролю та входить до єдиної групи компаній з одним бенефіціарним власникам основну частину свого нерухомого майна на загальну суму понад 9 млрд. грн. Серед суб'єктів господарювання, яким ПАТ «Компанія «Райз» продало своє нерухоме майно, є і ТОВ "Дистрибуційна компанія Агротех", зокрема за договором купівлі-продажу від 12.11.2015, посвідченим приватним нотаріусом Босай Роксоланою Михайлівною, Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі № 442.

При цьому, суд зазначає, що не зважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, у тому числі і конфіденційної, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Оскільки предметом вимоги відповідача було витребування інформації щодо договору купівлі-продажу від 12.11.2015, укладеного між ПАТ «Компанія «Райз», яка є боржником у виконавчому провадженні №55583162, та ТОВ "Дистрибуційна компанія Агротех", суд висновує, що державний виконавець мав право надіслати позивачу вимогу від 26.03.2018 та витребувати у останнього відповідні відомості згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та не здійснював виконавчих дій.

Посилання позивача на те, що відповідач не мав права витребовувати від нього інформацію щодо дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз» суд не приймає до уваги, оскільки, як вже зазначалось, п.3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII надає державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень та відповідач вимагав надати інформацію виключно про укладені з ПАТ «Компанія «Райз» договори, що виключає втручання у господарську діяльність позивача.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем територіальної юрисдикції при надісланні останнім оскаржуваної вимоги, суд зазначає про таке.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

У відповідності до пункту 3 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Пунктом 4 розділу I вказаної Інструкції передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.

Отже, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наділений повноваженнями щодо надіслання вимог, пов'язаних з виконанням рішень, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Одночасно суд відхиляє як безпідставне, твердження позивача щодо неправомірності дій відповідача з витребування інформації про угоду, яка укладена та виконана сторонами за більш ніж 2 роки до відкриття виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Так, як було зазначено судом вище, відповідно до п.3 ч.3 ст.18 Закону№ 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

При цьому, згідно зі ст.53 Закону №1404-VIII виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Враховуючи наявність в державного виконавця інформації щодо господарських відносин позивача з боржником, на переконання суду, у державного виконавця були всі підстави для надіслання позивачу вимоги від 26.03.2018.

Водночас чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень періодів, за які може бути витребувана відповідна інформація.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що оскаржені дії державного виконавця вчинені в межах повноважень, у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Суд також бере до уваги, що відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

При цьому, як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Враховуючи наведене, вимога позивача є безпідставною, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційна компанія Агротех" (20301, Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев'янка, 2, ідентифікаційний код 39995206) до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ідентифікаційний код 00015622), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - компанія "NIBULON S.A" (49 avenue de la Gare, 2000 Neuchatel, Switzerland) та приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17, ідентифікаційний код 13980201), про визнання дій протиправними - відмовити повністю.

Витрати зі сплати судового збору покласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційна компанія Агротех".

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.11.2018.

Суддя С.О. Кульчицький