Справа № 263/13516/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року справа №263/13516/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року (повне судове рішення складено 09 липня 2018 року у м. Слов'янську) у справі № 263/13516/16-а (суддя в І інстанції - Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, зазначив, що 25.11.2015 позивач звернувся до Маріупольської міської ради, через центр адміністративних послуг «Діалог» із клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення металевого гаражу. До клопотання були додані копії: паспорту, ідентифікаційний код, копії із генерального плану міста та клопотання підприємства про необхідність надання гаражу. У строк, встановлений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 10 Законом України «Про адміністративні послуги», Земельним кодексом України, Маріупольською міською радою не було прийнято відповідне рішення. Вказана бездіяльність Маріупольської міської ради є незаконною та неправомірною. Крім того, без відповідних на то повноважень, Маріупольською міською радою через чотири місяці було прийняте рішення від 08.04.2016 №7/6-281 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ст. 134 Земельного кодексу України, отже просив суд визнати незаконною бездіяльність Маріупольської міської ради, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасної адміністративної послуги щодо розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в Центральному районі міста Маріуполя та визнати неправомірним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 08.04.2016 № 7/6-281.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, а саме не надав оцінку тому, що оскільки до матеріалів, які були надані на розгляд сесії міської ради не долучено спеціального зонального погодження, та у зв'язку з внесенням змін до ст. 134 Земельного кодексу України, Маріупольською міською радою прийнято рішення від 08.04.2016 № 7/6-281, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ст. 134 Земельного кодексу України, отже Маріупольська міська рада належним чином розглянула клопотання позивача та прийняла відповідне рішення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської міської ради, через центр адміністративних послуг «Діалог» із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 міста Маріуполя , для встановлення металевого гаражу.

Рішенням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в Центральному районі міста Маріуполя, громадянину ОСОБА_1 за № 7/6-281 від 08.04.2016 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га для будівництва індивідуальних гаражів (встановлення металевого гаражу) (а.с.8).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 статті 26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з приписами статей 12, 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ЗК України) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу (ч. 1). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 ст. 134 ЗК України. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 ст. 134 ЗК України, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Згідно абз. 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення, в тому числі, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховною Радою України, Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За вивченням матеріалів справи встановлено, що відповідачем прийнято проект рішення № 7/6-281 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 міста Маріуполя , громадянину ОСОБА_1, однак, вказане рішення фактично відмінено рішенням відповідача № 7/6-281 від 08.04.2016, а позивачу відмовлено у відведенні земельної ділянки без конкретно визначених підстав лише посилаючись на статті 12, 134 ЗК України, статті 26, 59 Закону № 280/97-ВР (а.с.8, 62).

Як вбачається з рішення відповідача № 7/6-281 від 08.04.2016, яким позивачу відмовлено у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, спірна відмова не має посилань на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що є порушенням ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Доказів невідповідності місця розташування спірної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, - не було надано суду і під час розгляду справи.

Таким чином суд дійшов висновку, що передбачених ЗК України підстав (станом на час виникнення спірних правовідносин) для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою у відповідача не було.

Крім того, відповідачем всупереч ст. 123 ЗК України порушено строк розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та надання відповідної відповіді, оскільки заяву позивачем надано 25.11.2015, а рішення № 7/6-281 прийняте 08.04.2016, тобто у строк, що перевищує один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував докази, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог.

Отже, висновки місцевого суду, що рішення № 7/6-281 від 08.04.2016 прийнято відповідачем за відсутністю на те законних підстав, з порушенням строку розгляду такого клопотання, вимоги про визнання цього рішення незаконним та таким, що суперечить діючому законодавству та Конституції України, є цілком обґрунтованими.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 263/13516/16 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 27 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов