Справа № 420/6069/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6069/18
УХВАЛА

26 листопада 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши матеріали позовної заяви Лиманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

21 листопада 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Лиманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1, стягував - Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "РАНТЬЄ", в якій заявник просить замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №1067, що видав Приватний нотаріус Київського нотаріального округу 29.09.2016 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "РАНТЬЄ" на Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС".

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що у Лиманському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на примусовому виконання перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу №1067 від 29.09.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторингова компанія "РАНТЬЄ" заборгованості на загальну суму 14728,76 грн. 19.10.2018 року до Відділу надійшла заява від ТОВ "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС", в якій він просить звернутися до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Разом з тим, підставою для звернення з вказаною заявою стало те, що 28.02.2017 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СЕКРЕТ", яке 29.06.2017 року змінило найменування на ТОВ "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС", та ТОВ "Факторингова компанія "РАНТЬЄ" укладено договір фактори. Згідно з умов договору факторингу ТОВ "Факторингова компанія "РАНТЬЄ" відступило (передало у власність) Фактору (новому кредитору з 28.02.2017 року), а Фактор відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув права грошової вимоги за кредитним договором.

В обґрунтування заяви, заявник посилається, зокрема, на положення ст.264 КАС України "Заміна сторони виконавчого провадження"

Суд зазначає, що з 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-VIII, і питання щодо заміни сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання врегульовані іншими нормами.

Так, ст.264 КАС України, в редакції, яка діяла до 15.12.2017 р. було визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч.1 ст.379 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р.) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, норма ст.379 КАС України, на відміну від норми ст.264 КАС України, чітко визначає, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Як вбачається з заяви Лиманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про заміну сторони у виконавчому провадженні, підставою для звернення до суду стала заява ТОВ "Факторингова компанія "РАНТЬЄ" про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно з ч.1 ст.1 КАС України, Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 р. у справі "Фруні проти Словаччини", яке набрало статусу остаточного 27.05.2013р. (Заява №21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну "встановлений законом" у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?о;…&?о; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?о;…&g

Розділом 4 КАС України (в тому числі ст. 379 КАС України) врегульовано процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

При цьому, Лиманський районний відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся із поданням про заміну стягувача у виконавчому провадженні, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не на підставі судового рішення в адміністративній справі.

Враховуючи, що виконавчим документом у виконавчому провадженні є виконавчий напис нотаріуса, а не рішення суду в адміністративний справі, суд позбавлений можливості вирішити питання про заміну сторони виконавчого провадження на підставі приписів ч.1 ст.379 КАС України.

Згідно з ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, суд зазначає, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані розділом 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч.2 ст.446 Цивільного процесуального кодексу України процесуальні питання, пов'язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що дана заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому суд зазначає, що справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), в тому числі вимоги про сплату боргу, належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб'єкта звернення до суду (ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження"). Проте, в даному випадку, заявник не ставить питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, а просить суд здійснити заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 7 КАС України, визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи вищевикладене та те, що заява про заміну стягувача сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 21.11.2018р. не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд керуючись принципом аналогії права, вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження за заявою Лиманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.170, 248, 256, 293, 379 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою Лиманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вул. Центральна, 75, смт. Доброслав, Лиманський район, Одеська область, 67500) про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що дана заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 256 КАС України та оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.294- 296 КАС України.

Суддя К.О. Танцюра