Справа № 460/2867/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

27 листопада 2018 року м. Рівне №460/2867/18

Рівненський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Комшелюк Т.О., суддів Зозулі Д.П., Щербакова В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної виборчої комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної виборчої комісії, про визнання протиправним та скасування рішення від 11.11.2018, в частині: «При проведенні зборів виборців щодо відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 та оформленні відповідних документів (протоколу зборів виборців, додатків до протоколу) було дотримано вимоги ст.38 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»; «При повідомленні про створення ініціативної групи щодо відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 були дотриманні вимоги статті 39 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

20.11.2018 ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі.

27.11.2018 через відділ документального забезпечення суду, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії рішень Рівненської обласної виборчої комісії від 11.11.2018, що викладені в протоколі комісії №20: «При проведенні зборів виборців щодо відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 та оформленні відповідних документів (протоколу зборів виборців, додатків до протоколу) було дотримано вимоги ст. 38 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»; «При повідомленні про створення ініціативної групи щодо відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 були дотримані вимоги ст. 39 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»;

- заборони Рівненській обласній виборчій комісії вчиняти дії передбаченні ч.4, ч.5 ст.41 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»;

- узагальнювати підсумки збору підписів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 та складати відповідний протокол;

- приймати рішення про звернення до вищого керівного органу партії, місцева організація якої висувала депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 щодо відкликання його за народною ініціативою, на основі рішень які відображені в протоколі №20 від 11.11.2018, до вирішення питання по суті.

Заява обґрунтована наступним.

Як вказує заявник, згідно вимог ст.41 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», виборча комісія визнає обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії. В той же час законодавством України не передбачено зворотного процесу, а саме відновлення статусу депутата в зв'язку із скасуванням рішення комісії про його відкликання. Отже, відновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_1, не тільки вимагатиме значних зусиль та витрат, а стане, на думку заявника, фактично неможливим. Крім того, як уважає заявник, наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваних рішень та дій відповідача, а саме: порушено порядок скликання та проведення засідання комісії передбачений Порядком організації роботи та ведення діловодства у виборчих комісіях з місцевих виборів, затверджений постановою ЦВК №228 від 05.09.2015, чим порушено його права та не дотримано обов'язки відповідача, визначені ст.27 Закону України «Про місцеві вибори» та п.4.1-4.5 Порядку №228. Також, як стверджує заявник, комісія зобов'язана свої рішення ухвалювати у формі постанови із зазначенням реквізитів органу, вступної, мотивувальної та результативної частини з посиланням на застосовані норми законодавства. В даному ж випадку комісія свої рішення у вказаній вище формі не ухвалила, а лише відобразила оскаржувані рішення в протоколі, тобто діяла не у формі і не в спосіб визначений законодавством, що є порушенням ст.19 Конституції України. Водночас, всупереч вимогам до процедури скликання та проведення засідання, відомості про час і місце проведення засідання, проект порядку денного не було розміщено на інформаційних стендах, веб сторінці комісії, що стверджується відсутністю самих стендів та діючої веб сторінки. Крім порушень процесуальних норм, на думку позивача, очевидними є ознаки порушень норм матеріального права, а саме ст.ст. 38-40, ст.48 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», а рішення комісії про дотримання вимог ст.39 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є передчасним, необ'єктивним, не ґрунтується на основі поданих документів і як наслідок має очевидні ознаки протиправності.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову регламентовано ст.ст.150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також вид та способи забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема ст. 150, 151 вказаного кодексу.

За правилами ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1, 2 статті 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Зазначені в ст.150 КАС України підстави забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування фактів та обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій суб'єктом, крім того, суд повинен встановити також ознаки очевидності протиправності рішень чи дій суб'єкта, що прийняв таке рішення чи вчинив ці дії з урахуванням доказів наданих заявником на підтвердження своїх вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2018 до порядку денного засідання Рівненської обласної виборчої комісії було включено питання щодо організації перевірки отриманих матеріалів по відкликанню депутатів обласної ради, у зв'язку з надходженням повідомлень про проведення зборів виборців щодо відкликання депутатів Рівненської обласної ради, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також підписних листів щодо відкликання депутатів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом з переліком відповідних матеріалів.

Із змісту протоколу №20 засідання Рівненської обласної виборчої комісії від 11.11.2018 слідує, що на голосування виносились такі питання, зокрема: Чи дотримано при проведенні зборів виборців щодо відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 та оформленні відповідних документів положень ст. 38 Закону? Чи були дотримані вимоги ст.39 Закону при повідомленні про створення ініціативної групи щодо відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_6? По таким питанням прийнято позитивні рішення.

Що стосується перевірки правильності оформлення підписних листів, то Рівненська обласна виборча комісія вирішила: «Звернутися до Центральної виборчої комісії за наданням роз'яснень щодо процедури перевірки підписних листів із залученням органів Державного реєстру виборців та правоохоронних органів; Звернутися до Державного реєстру виборців з метою організації перевірки достовірності відомостей про громадян, що містяться у підписних листах»; «Звернутися до ГУ НП в Рівненській області з метою організації вибіркової перевірки підписів виборців на підписних листах».

В зв'язку із направленням звернень, у засіданні Рівненської обласної виборчої комісії оголошено перерву на 10 днів (до отримання роз'яснень від ЦВК).

Суд уважає, що доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову, зокрема, у вигляді зупинення дії оскаржуваних рішень відповідача від 11.11.2018, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, є безпідставними та не підтвердженими належними доказами.

Більше того, у зв'язку із оголошенням перерви у засіданні Рівненської обласної виборчої комісії, такий захід забезпечення позову може заблокувати перевірку оформлення підписних листів та кількості підписів виборців, які підтримують пропозицію про відкликання депутата місцевої ради, тобто розцінюватись як заборона територіальній виборчій комісії виконувати ті обов'язки, які на неї покладені Законом, що саме по собі є неприпустимим заходом.

Суд повторює, що відповідно до частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується рішення Рівненської обласної виборчої комісії від 11.11.2018 частині, що стосується безпосередньо його.

В заяві ж про забезпечення позову він просить заборонити відповідачу вчиняти дії передбаченні частинами четвертою та п'ятою статті 41 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», тобто заборонити узагальнювати підсумки збору підписів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 та складати відповідний протокол, а також приймати рішення про звернення до вищого керівного органу партії, місцева організація якої висувала депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_1 щодо відкликання його за народною ініціативою.

Разом з тим, перевірка територіальною виборчою комісією дотримання вимог статі 40 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», при ініціюванні відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, не перебуває у причинно-наслідковому зв'язку із результатами перевірки дотримання вимог статей 38-39 цього Закону. Навпаки, порушення, навіть однієї окремо взятої норми при проведенні процедури ініціювання відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою є підставою для прийняття відповідною територіальною виборчою комісією рішення про припинення ініціативи щодо відкликання депутата місцевої ради.

Наведене свідчить про не співмірність заявлених заходів забезпечення позову пред'явленим позовним вимогам.

До того ж суд наголошує, що забезпечення позову можливе шляхом заборони вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Заборона ж вчинення дій, які не стосуються предмету даного позову та не узгоджуються з ним, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Окремо суд звертає увагу на те, що заборона відповідачу виконувати ті обов'язки, які на нього прямо покладені нормою Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», не вважатиметься правомірним заходом.

На думку суду, в такий спосіб, позивач намагається запобігти прийняттю небажаного для нього рішення. Тобто, обраний позивачем спосіб забезпечення позову направлений на попередження настання у майбутньому певної події. Відтак, позивач фактично просить застосувати заходи забезпечення позову на майбутнє, що насамперед не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.

Суд також відхиляє твердження заявника щодо очевидної протиправності оскарженого рішення відповідача, оскільки наведені у заяві доводи не дають суду підстав для висновку щодо очевидної його протиправності. Окрім цього, зазначені обставини можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду справи по суті спору при перевірці правомірності відповідного рішення відповідача. В даному випадку, вжиття заходів та забезпечення позову шляхом зупинення його дії може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність спірного рішення відповідача, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому у забезпеченні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У забезпеченні позову по справі №460/2867/18 за заявою ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Комшелюк Т.О.

Судді Зозуля Д.П.

Щербаков В.В.