Справа № 826/7025/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року № 826/7025/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
третя особаПублічне акціонерне товариство «Меркурій-Торг» (код ЄДР 01546965)
провизнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городцеького, 13, ), в якому, з урахуванням заяв від 30.05.2018 (а.с. 36) та від 23.07.2018 (а.с. 66-71), просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.04.2018 № 1037/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень";

- зобов'язати Міністерство юстиції України відновити рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 за № 39545112, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Романішиним Ярославом Олександровичем.

Відповідно до оскаржуваного наказу скасовані:

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 № 39535435, прийняте державним виконавцем Яворівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Восухом С.В.;

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 № 39545112, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Романішиним Я.О.;

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.02.2018 №№39567528, 39567701, від 09.03.2018 №№ 40049282, 40050181, 40050263, 40050325, 40050466, 40050520, прийняті приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пулавською О.І.

Позивач зазначає, що спірний наказ виданий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.04.2018 за результатами розгляду скарги ПАТ «Меркурій-Торг».

Позивач зазначає, що згідно висновку Комісії державний виконавець, як державний реєстратор прийняв протиправне рішення, оскільки обтяжувачем приміщення, розташованого у м. Бровари, вул. Київська, 168 є Броварський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області. Позивач посилається на вищезгадану скаргу, в якій зазначено, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (і.н. 39535435 від 06.02.2018), яке прийнято державним виконавцем, припинено обтяження предмету іпотеки (арешт нерухомого майна) № запису 23505080 (спеціальний розділ), який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним виконавцем Броварського міського відділу державної виконавчої служби Лященко А.З. відповідно до постанови останнього про арешт майна боржника № 52075708.

Проте, як зазначається у позові, у даному випадку державний виконавець не є державним реєстратором оскільки не здійснював державну реєстрацію обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень, а також, тим більше, не здійснював державну реєстрацію припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Із зазначеного у скарзі третьою особою та у висновку Комісії, як зазначає позивач, можна дійти висновку, що державним виконавцем знято арешт у виконавчому провадженні 52075708. Разом з тим, як зазначає позивач, згідно автоматизованої системи виконавчого провадження боржником у виконавчому провадженні № 52075708 є ТОВ «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій», стягувачем - держава, які жодним чином не мають відношення до спірних правовідносин.

Таким чином, на думку позивача, Комісія дійшла необґрунтованого висновку про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 № 39535435, прийняте державним виконавцем.

Відповідно, на думку позивача, Комісія приходить до необґрунтованих висновків про те, що прийняття з порушенням державним реєстратором Восухом С.В. оскаржуваного рішення стало передумовою прийняття приватним нотаріусом Романішиним Я.О. рішення про державну реєстрацію прав, згідно з яким предмет іпотеки вибув із власності скаржника.

Позивач вважає, що у разі, якщо третя особа вважає протиправним дії державного виконавця щодо зняття арешту та винесену відповідну постанову про зняття арешту, остання має право відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» оскаржити рішення в адміністративному порядку або до суду.

За таких обставин, як зазначає позивач, оскаржуваний наказ в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав від 06.02.2018 № 39535435, прийняте державним виконавцем Яворівського районного ВДВС Восухом С.В., протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, як зазначає позивач, згідно висновку Комісії встановлено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приватним нотаріусом Романішиним Я.О. під час проведення державної реєстрації переходу права власності від скаржника до ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки належним чином не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, не перевірено наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, перехід, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, та відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, оскільки договір іпотеки не містив відповідного застереження відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а визначав лише один можливий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, на думку позивача, такий висновок Комісії не відповідає фактичним обставинам.

Так, як зазначає позивач, 03.08.2016 між ПАТ «Меркурій-Торг» (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (іпотекодержатель) укладений договір іпотеки. Предметом договору є нерухоме майно: нежиле вбудоване приміщення, загальною площею 190,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яке надається іпотекодавцем в забезпечення виконання основного зобов'язання згідно договору позики від 03.08.20016, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1

У позові надалі зазначається, що у п. 1.3. договору іпотеки визначено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, зокрема, ОСОБА_7 згідно договору позики від 03.08.2016 повинен повернути позику у сумі 2 000 000 грн. у строк до 03.11.2016. У договорі іпотеки були визначені застереження про задоволення вимог іпотекодержателя - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом відчуження іпотекодержателем предмету застави будь-яким третім особам на підставі нотаріального напису, при цьому зараховується як оплата іпотекодавцю несплачена сума позики, процентів та річних. Передбачені також інші варіанти дій іпотекодержателя. Між тим, 27.11.2017 у зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 як позичальником своїх зобов'язань, що забезпечені іпотекою, позивачкою як позичальником та іпотекодержателем на адресу ПАТ «Меркурій-торг» та направлено вимогу про усунення порушень та повідомлення про відчуження предмета іпотеки на підставі укладання договору купівлі-продажу. Однак, вказана вимога була повернута поштою у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Аналогічна вимога була надіслана позивальнику, проте з незалежних від позивачки причин була повернута поштою за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи наведене, позивач вважає висновок Комісії про те, що договір іпотеки не містив застереження відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», помилковим.

У подальшому, як зазначається у позові, між ОСОБА_6 та позивачем було укладено договір купівлі-продажу від 06.02.2018, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Романішиним Я.О. Позивачка зазначає, що вона діяла відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». У зв'язку з наведеним, як зазначає позивач, приватним нотаріусом Романішиним Я.О. було винесено рішення про державну реєстрацію 39545112 від 06.02.2018, згідно якого право власності на предмет іпотеки - нежиле приміщення площею 190,6 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_6

Позивач зазначає, що під час розгляду скарги третьої особи Комісією не було з'ясовано, що позивачкою були подані всі необхідні документи, зокрема, договір іпотеки, договір позики, розписку про отримання коштів, вимоги про усунення порушень та повідомлення про відчуження предмета іпотеки. Крім того, державному реєстратору, як зазначає позивач, був поданий висновок про оцінку майна від 16.01.2018. Відтак, позивачка вважає законним рішення про державну реєстрацію 39545112 від 06.02.2018. Проте, на думку заявника, необґрунтовано, без з'ясування всіх обставин, безпідставно було скасовано МЮ України.

За таких обставин, як зазначено у позові, оскаржуваний наказ в частині скасування від 06.02.2018 № 39545112 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно інших рішень від 07.02.2018 №№39567528, 39567701, від 09.03.2018 №№ 40049282, 40050181, 40050263, 40050325, 40050466, 40050520, прийняті приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пулавською О.І., за висновком Комісії вони є похідними від попередніх висновків, а відтак, за висновком позивача їх скасування МЮ України є протиправним у зв'язку з чим, на думку позивача, спірне рішення підлягає скасуванню і у цій частині.

Що стосується процедури розгляду Комісією зазначеної вище скарги третьої особи, позивач зазначає, що маючи реальну можливість залучити позивачку та інших осіб, як зацікавлених осіб, не виконала свого обов'язку щодо повідомлення, скаргу по суті розглянула без залучення її до обговорення, позивачка була позбавлена можливості надання заперечень. За таких обставин, як вважає позивач, оскаржуване рішення є протиправним.

Відповідач у відзиві на позов заперечує відносно доводів позивача про те, що її неналежним чином було повідомлено про розгляд скарги третьої особи. Зазначає, що зацікавлені особи встановлюються відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, а також неотримання такими особами повідомлення з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає розгляду скарги. Відповідач зазначає, що на сайті МЮ України було розміщено оголошення про дату та час розгляду скарги. Окрім того, під час засідання Комісії 03.04.2018, була присутня ОСОБА_1, а відтак, відповідач вважає доводи позивачки безпідставними.

Щодо доводів позивачки про правомірність рішень державних реєстраторів, МЮ України пояснює, що під час розгляду скарги третьої особи встановлено, що оскаржуване рішення 1 прийняте державним реєстратором Восухом С.В. на підставі постанови Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області від 06.02.2018 № 36714902. На підставі цього рішення державним реєстратором Восухом С.В. внесено запис про державну реєстрацію припинення обтяження № 23505080 щодо об'єкта нерухомого майна: приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2, який було внесено державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області (обтяжувач) Ляшенком А.З. на підставі його постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 52075708. Відповідач звертає увагу, що арешт був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні 52075708, який і досі знаходиться у стані «примусового виконання». Та, при цьому, державним реєстратором Восухом С.В. був внесений запис про припинення арешту на підставі постанови щодо абсолютно іншого виконавчого провадження № 36714902, відомості про яке взагалі відсутні у реєстрі виконавчих проваджень. Враховуючи наведене, встановлено, що державний реєстратор Восух С.В. прийняв оскаржуване рішення 1 поза межами компетенції, оскільки обтяжувачем приміщення є Броварський міський відділ ДВС.

Щодо оскаржуваного рішення № 2, прийнятого нотаріусом Романішиним Я.О., на підставі посвідченого ним договору купівлі-продажу Об'єкта від 06.02.2018, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 03.08.2016 зазначається наступне. На підставі цього рішення внесено запис про державну реєстрацію переходу права власності від скаржника до ОСОБА_6 № НОМЕР_2. Оскаржуване рішення № 3 прийняті нотаріусом Пулавською О.І. у зв'язку з посвідченням нею договору іпотеки Об'єкта від 07.02.2018 № 388, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 На підставі цих рішень нотаріусом Пулавською О.І. щодо Об'єкта внесено записи про державну реєстрацію іпотеки 24729523 та обтяження № 24729253. Також, нотаріусом Пулавською О.І. на підставі прийнятих нею оскаржуваних рішень 4 здійснено державну реєстрацію поділу Об'єкта на об'єкти з реєстраційними номерами 106, 106, 106, 106 та його закриття.

В контексті наведеного, як зазначає відповідач, встановлено, що прийняте державним реєстратором Восухом С.В. рішення № 1 стало передумовою прийняття нотаріусом Романішиним Я.О. оскаржуваного рішення про державну реєстрацію згідно з яким Об'єкт вибув із власності скаржника. Також встановлено, що нотаріусом Романішиним Я.О. під час проведлення оскаржуваної державної реєстрації переходу права власності від скаржника до ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу Об'єкта, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, належним чином не перевірено наявність факту виконання умов правочину, та відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, оскільки договір іпотеки не містив відповідного застереження, а визначав лише один можливий позасудовий спосіб звернення стягнення на Об'єкт, а саме: шляхом «відчуження на підставі нотаріального напису». Крім того, за твердженням відповідача, не подавалась оцінка вартості Об'єкта та документа, що підтверджує повідомлення скаржника про намір укласти договір.

Тобто, як зазначає відповідач, оскаржувані рішення від 07.02.2018 та від 09.03.2018, прийняті нотаріусом Пулавською О.І., підлягали скасуванню як такі, що випливають з факту скасування оскаржуваних рішень 1, 2 і є єдиним способом поновлення прав скаржника.

Відтак, відповідач не вбачає підстав для задоволення позову.

Третя особа просила відмовити у задоволенні позову.

При цьому, представник товариства зазначає, що позивачка була присутня на засіданні Комісії та самоусунулась від участі в розгляді скарги.

Що стосується вимог про усунення порушення та повідомлення про відчуження предмету іпотеки на підставі укладання договору купівлі-продажу, то, як зазначає третя особа, листи не вручені ні товариству, ні ОСОБА_7

Прийняте Восухом С.В. рішення № 1 третя особа вважає протиправним з підстав, викладених у п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 35, п. 23 постанови КМ України від 25.12.2015 № 1127, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає про відсутність факту прийняття документу щодо зняття арешту. Прийняття цього рішення стало передумовою прийняття рішення № 2 нотаріусом Романішиним Я.О. згідно яким Об'єкт вибув із власності третьої особи. Третя особа наголошує, що умови договору іпотеки не передбачають ніякого способу позасудового врегулювання, а відтак, на думку третьої особи, приватний нотаріус Романішин Я.О. не мав права застосовувати один із способів позасудового врегулювання і як наслідок всі його вчинені дії є протизаконними та такими, що порушують права товариства.

Всі подальші реєстраційні дії, як зазначає третя особа, також були незаконні, оскільки вчинялися на підставі правочинів/документів, які були зроблені без участі та волі власника Об'єкту.

Процесуальні дії, вчинені у зв'язку з розглядом справи.

Відповідно до ухвали від 26.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідно до ухвали від 13.08.2018 вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом учасників справи.

У судовому засіданні 30.08.2018 оголошено перерву. У судовому засіданні 11.09.2018 за згодою учасників справи ухвалено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного (письмового) провадження.

Розглянувши подані докази, враховуючи надані пояснення представників учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до оскаржуваного наказу № 1037/5 від 05.04.2018:

задоволено скаргу ТОВ «МЕРКУРІЙ-ТОРГ» від 13.02.2018 з доповненнями до неї у повному обсязі;

скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 № 39535435, прийняте державним виконавцем Яворівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Восухом С.В.;

скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 № 39545112, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Романішиним Я.О.;

скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.02.2018 №№39567528, 39567701, від 09.03.2018 №№ 40049282, 40050181, 40050263, 40050325, 40050466, 40050520, прийняті приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пулавською О.І.;

тимчасово заблоковано доступ приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Романішина Я.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць;

виконання пунктів 2-4 наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату;

виконання пункту 5 покладено на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Підставою прийняття такого рішення визначено висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.04.2018 (а.с. 13) за результатами розгляду скарги ПАТ «Меркурій-Торг» від 13.02.2018, зареєстрованої у МЮ України 23.02.2018, доповнень до неї від 23.03.2018 (зареєстрованих 26.03.2018) та від 27.03.2018.

Доводи у висновках комісії по суті відповідають запереченням відповідача на позов.

При цьому, учасниками справи не спростовуються факти прийняття відповідних рішень, скасованих відповідачем, їх зміст, реквізити.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що враховуючи тривалу історію взаємовідносин між учасниками відносин власності щодо об'єкту нерухомого майна, суд вважає за необхідне підкреслити, що у межах цієї адміністративної справи вирішується лише публічно-правовий спір щодо правомірності оскаржуваного наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено у частині другій статті 2 КАС України. Відповідно до цієї норми в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (з наступними змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 № 1127 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Процедура розгляду скарги по суті визначена статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, якою затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 1128).

Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

До повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В пункті 12 цього ж Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законами, у формі наказу.

Відповідно до п. 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яких було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Слід додати, що відповідно до п.8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження.

У даному випадку, слід зазначити, що позивачка була присутня на засіданні Комісії із заявленим статусом «вільний слухач», що підтверджується і позивачкою. Про засідання вона була повідомлена напередодні приватним нотаріусом.

У той же час, зазначаючи про порушення її прав щодо ознайомлення з матеріалами, щодо участі у засіданні Комісії, надання пояснень та документів під час засідання Комісії тощо, позивачка вочевидь мала право заявити під час реєстрації на засідання та під засідання Комісії про відкладення розгляду вищезгаданого питання для підготовки до розгляду. Однак, під час засідання Комісії позивачка навіть не просила надати їй слово, обмежившись своїм статусом «вільний слухач». Під час розгляду справи не надано жодних доказів заявлення вимог щодо відкладення розгляду питання під час засідання Комісії, як і доказів наявності перешкод заявити про необхідність надання їй додаткового часу. З наявних матеріалів справи та пояснень учасників справи, протоколу засідання Комісії вбачається, що позивачка зайняла пасивну позицію при розгляді питання, яке стосувалось її інтересів, навіть не заперечуючи проти розгляду питання у порядку, в якому воно відбулося.

Що стосується посилання позивача на неправомірність прийняття до розгляду доповнення до скарги, слід зазначити, що з доповнень від 27.03.2018 до первинної скарги про скасування рішень від 09.03.2018, прийнятих приватним нотаріусом Пулавською О.І. (а.с. 160), вбачається, що вказані доповнення сформовані в рамках доводів первинної скарги та по своїй суті є деталізацією первинної скарги з переліком наступних послідовних рішень, пов'язаних із раніше прийнятими рішеннями, які потягли прийняття рішень згідно доповнення до скарги, а відтак, судом не вбачається порушень, про які зазначає позивач.

Що стосується першого скасованого відповідачем рішення, слід додати, що Комісія у своїх висновках, які стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу, вказує на те, що зазначене рішення прийнято на підставі постанови від 06.02.2018 у виконавчому провадженні № 36714902. На підставі цього рішення Восухом С.В. внесено запис про державну реєстрацію припинення обтяження № 23505080, який було внесено державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу ДВС Ляшенком А.З. на підставі його постанови у виконавчому провадженні № 52075708.

Між тим, як вбачається з витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження та на чому наполягає відповідач (а.с. 83), виконавче провадження № 36714902 не існує (а.с. 89), у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для висновку про необґрунтованість чи неправомірність висновків Комісії (а.с. 189-190, 192), які стали підставою для прийняття оскаржуваного у даній справі наказу відповідача.

Відтак, судом не встановлено обставин порушення прав повивача з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин.

У свою чергу, оцінка взаємовідносин певних осіб у сфері цивільно-правових відносин (щодо прав учасників цивільно-правових відносин на Об'єкт, щодо обставин, які випливають з відносин іпотеки, правомірності набуття прав на предмет іпотеки, його вибуття з іпотеки, щодо похідних від цього реєстраційних дій, у т.ч. реєстраційних дій державного реєстратора-державного виконавця тощо), на чому ґрунтуються окремі доводи позивача, знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду в силу вимог ст. 19 КАС України.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, у т.ч. в частині щодо вимог про зобов'язання вчинити певні дії, які є похідними від первинної вимоги про скасування рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городцеького, 13, ) про визнання протиправним та скасування наказу від 05.04.2018 № 1037/5 та про зобов'язання відновити рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2018 за № 39545112, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Романішиним Ярославом Олександровичем, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін