Справа № 620/3338/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3338/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Єгунової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсію починаючи з 23 червня 2018 року, виходячи з 70% його грошового забезпечення з урахуванням додатково до складу грошового забезпечення з якого обрахована пенсія грошової допомоги на оздоровлення, матеріальні допомоги для вирішення соціально - побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 № 502/2/9/775.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода, які вказані в довідці військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 № 502/2/9/775, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Не врахування цих виплат при перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії суперечить вимогам діючого законодавства та порушує його права і охоронювані законом інтереси.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника та відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку в головному управлінні і отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХП (далі - Закон № 2262).

Судом встановлено, що при призначенні пенсії позивачу головне управління керувалось наступними нормативно-правовими актами:

- статтею 43 Закону №2262;

- Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорш;икам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі постанова КМУ №393);

- Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок).

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону №2262 пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказаною нормою визначено виключний перелік Видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, а саме:

основні види грошового забезпечення:

- посадовий оклад,

- оклад за військове (спеціальне) звання,

- надбавка за вислугу років;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення:

- надбавки,

- доплати,

- підвищення,

- премії.

За законодавством, розмір пенсій органи Пенсійного фонду України обчислюють згідно з наданими уповноваженими органами довідками про розмір грошового забезпечення і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

Відповідно до заяви та за довідкою військової частини НОМЕР_2 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням головним управлінням було нараховано та призначено пенсію позивачу.

У довідці, що слугувала підставою для призначення пенсії, виплати, які є предметом позовних вимог відсутні.

Вони відображені у довідці №502/2/9/775 від 04.09.2018, яка додана до позову, та не визначає наявність у позивача права на врахування під час обчислення пенсії зазначених у цій довідці виплат.

Відповідно до довідки № 502/2/9/775 від 04.09.2018, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань була виплачена позивачеві у червні, липні та жовтні 2016 і у квітні та листопаді 2017 року.

Вказане свідчить про те, що зазначена виплата не носить постійний характер.

Зазначена виплата не являється складовою щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії, отже, законодавством, що регулює спір, не передбачено обчислення пенсії із врахуванням її розміру.

Також позивач просить, щоб йому була врахована щомісячна грошова винагорода, яка виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010.

Суд зазначає, що відповідно до п.7 Постанови Кабінет Міністрів України N 393 від 17.07.1992 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей не передбачено включення усіх видів грошового забезпечення, які були виплачені особі, до виплат з яких обчислюється пенсія.

Вказані норми також не зазначають, що до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія включаються всі види грошового забезпечення з яких нараховуються страхові внески.

Будь-які види грошових винагород, в тому числі, визначених постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, в нормативно-правових актах, згідно яких обчислена пенсія позивача, не передбачені.

П.2 Постанови КМУ від 22.09.2010 №889, якою передбачена грошова винагорода, визначено, що вона виплачується у межах затвердженого фонду грошового забезпечення. Тобто, при відсутності відповідного фінансування така додаткова грошова винагорода може не виплачуватись.

Наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

В пункті 5 Інструкції визначено, що винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.8 Інструкції).

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (п. 9 Інструкції).

Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди (п. 10 Інструкції).

Висновки щодо включення грошової винагороди до грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії військовослужбовців, зробив Вищий адміністративний суд України (справа №К/800/32595/13) та Верховний Суд України (справа №21-368а13).

Суди дійшли висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена наказом №595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям.

Згідно статті 43 Закону №2262 обов`язковою умовою для включення виплат до грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, є сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також суд зазначає, що грошовий атестат та довідка про грошове забезпечення позивача, згідно яких визначено розмір пенсії при її призначенні, видані відповідно до чинного правового регулювання та позивачем не оскаржувались. Натомість, довідка, яка додана до позовної заяви, носить інформаційний характер і не відповідає встановленій законодавством формі.

Окрім того, суд зазначає, що Верховний Суд 20.02.2018 у справі №КУ9901/1465/17, розглянувши аналогічний спір, задовольнив касаційну скаргу головного управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і наголосив, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за участь в АТО та компенсації за невикористану відпустку не належать до надбавок, доплат або підвищення. тобто не є додатковими видами грошового забезпечення в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відносяться до інших соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям та членам їх сімей. Крім того. Верховний Суд звернув увагу, що не можуть бути прийняті до уваги довідки, які не відповідають встановленій законодавством формі, без зазначення в них зокрема підстави видачі, місцезнаходження і адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Окрема увага у цій постанові акцентована на тому, що із доданих позивачем довідок не можна встановити, що саме із спірних сум сплачувався єдиний соціальний внесок.

Разом з тим, звертаємо увагу, що в обґрунтування позовних вимог позивачем надається копія довідка № 502/2/9/775 від 04.09.2018, яка на його думку має слугувати підставою для задоволення позову. Проте, приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2018 та аналізуючи зміст вказаної довідки слід прийти до висновку, що вона не може бути підставою для перерахунку.

Зважаючи на наведене вище у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію починаючи з 23 червня 2018 року, виходячи з 70% його грошового забезпечення з урахуванням додатково до складу грошового забезпечення з якого обрахована пенсія грошової допомоги на оздоровлення, матеріальні допомоги для вирішення соціально - побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 № 502/2/9/775.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот