Справа № 804/2766/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2018 року

Київ

справа №804/2766/17

адміністративне провадження №К/9901/38183/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 (судді Іванов С.М., Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)

у справі № 804/2766/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Дека Сервіс») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.01.2017 № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2017.

Позивач в письмових запереченнях проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 14.12.2016 по 27.12.2016 посадовою особою відповідача згідно із підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 13.12.2016 № 1499, направлення від 14.12.2016 № 1153 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Дека Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість під час взаємовідносин з ТОВ «Будпром-Інвест» за період липень 2016 року та серпень 2016 року, за результатами якої складено акт від 04.01.2017 №15/04-62-14-04/33474621 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог підпункту 14.1.203 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та частини 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 232 814 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем 30.01.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 349 221 грн, з яких 232 814 грн - за основним платежем та 116 407 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається з акту перевірки від 04.01.2017 №15/04-62-14-04/33474621 підставами для визначення позивачу зазначених сум грошових зобов'язань слугували висновки перевіряючого про безпідставність формування позивачем складу податкового кредиту з податку на додану вартість по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Будпром-Інвест», які, за твердженнями відповідача, не спричиняють реального настання правових наслідків обумовлених ними, оскільки у контрагента позивача відсутні основні засоби, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складські приміщення та достатня кількість працівників для здійснення господарської діяльності. Такі висновки податкового органу ґрунтуються на отриманій податковій інформації. Крім того, відповідач зазначає про недоліки в оформленні документів бухгалтерського обліку позивача.

Аналогічними доводами обґрунтована і касаційна скарга податкового органу.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що надані акти виконаних робіт оформлені між позивачем та його контрагентом з порушенням приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не розкривають зміст та обсяг господарської діяльності, не містять кількісних та вартісних показників, не містять інформації про кількість залучених людино-годин, матеріалів та основних засобів. При цьому мотиви укладення спірних договорів з ТОВ «Будпром-Інвест» є незрозумілими, оскільки не наведено економічної доцільності залучення до виконання робіт підприємства, що знаходиться на віддаленій відстані від обох замовників робіт. При цьому у контрагента позивача відсутні технічні та фізичні можливості для вчинення вказаних операцій, а вид діяльності останнього не пов'язаний з даним видом наданих послуг.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, з чим погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, виходив з такого.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати оформлені належним чином податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, між ТОВ «Дека Сервіс» (замовник) та ТОВ «Будпром-Інвест» (виконавець) були укладені договори № 0405/16 від 04.05.2016 та № 2406/16 від 24.06.2016, відповідно до яких виконавець зобов'язувався за завданням замовника виконувати у відповідності до замовлення проектної документації, встановлених чинним законодавством України норм та правил (ДБН, БНіП та ін.): роботи з підтримки та обслуговування антенно-фідерних приладів та зовнішньої інфраструктури на базових станціях мобільного зв'язку, що обслуговує замовник; роботи з модернізації на базових станціях мобільного зв'язку, що обслуговує замовник; монтажні та налагоджувальні роботи на станціях мобільного зв'язку; інші послуги, а замовник зобов'язується оплатити виконавцю виконані роботи та надані послуги, замовлені по відповідному замовленню, відповідно до умов цих договорів.

Факт виконання сторонами взятих на себе зобов'язань підтверджується: актами приймання-передачі виконаних робіт з додатками, нарядами-замовленнями, податковими накладними.

Долучені до матеріалів справи акти приймання-передачі містять найменування робіт (послуг) відповідно до додатків, які є невід'ємними частинами останніх, крім того, вказані акти містять графу одиниця виміру та кількість, при цьому кожен з додатків містить номер майданчику, на якому виконувались відповідні роботи виконавцем.

Позивачем відповідні договори укладені з метою виконання своїх зобов'язань за договором підтримки мережі радіозв'язку, укладеним з ТОВ «Астеліт», виконання якого також підтверджується актом виконаних робіт з додатком.

Крім того, одним із видів діяльності контрагента позивача ТОВ «Будпром-Інвест» є електромонтажні роботи, що підтверджує факт надання контрагентом вказаних послуг в межах господарської діяльності.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів.

Виходячи з наведеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «Будпром-Інвест» за період, що перевірявся, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 у справі № 804/2766/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підпис) В.П. Юрченко
З оригіналом згідно

Помічник судді Фурдичко Б.М.