Справа № 191/2417/18
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/2417/18
Провадження № 2-а/191/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Кухар Д.О.

за участю секретаря: Яніної О.В.

розглянувши без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Загубигорілко Олега Геннадійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 29.05.2018 року серії АР №882922, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду з позовом до старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Загубигорілко Олега Геннадійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 29.05.2018 року серії АР №882922, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.05.2018 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 882922, якою його було визнано винним у порушені ч. 2 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляду штрафу розміром 680 гривень.

Позивач зазначив, що в його випадку відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відсутні елементи складу адміністративного правопорушення, а саме його дія/бездіяльність, протиправність, винність, умисел чи необережність.

Позивач зазначив, що працює за трудовим договором на автотранспортному підприємстві, автомобіль яким він керував є власністю підприємства. Відповідно до посадової інструкції він не повинен здійснювати щозмінну перевірку технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.1 Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками (затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 05.08.2008 № 974) перевізник забезпечує щозмінну перевірку транспортних засобів які допускаються до руху.

За перевірку транспортних засобів перед допуском їх до руху, згідно посадової інструкції, відповідає механік який її проводить, про що ставить підпис та заносить відомості до журналу реєстрації операцій перевірки технічного стану КТЗ контрольно-пропускним пунктом.

29.05.2018 року перед виїздом на маршрут для перевезення пасажирів, позивач пройшов медичний огляд, відповідальною особою підприємства (механіком) здійснювалася перевірка технічного стану автобусу НОМЕР_1, про що є запис.

Вважає,що оскільки на автотранспортному підприємстві де він працює, є відповідальна особа за випуск транспортних засобів на лінію, притягувати його до адміністративної відповідальності є несправедливим та незаконним.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам ст. ст. 258, 276, 278, 283 КУпАП.

Незаконно розглянувши справу, інспектор не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, крім того, інспектор Загубигорілко О.Г. не виконав вимог ст. 245 КУпАП, щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, просить суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері

забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.05.2018 року серії АР № 882922 відносно нього ОСОБА_1

В судове засідання позивач не з'явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач - інспектор ВБДР УПП в Дніпропетровській області Загубигорілко О.Г. у судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Також надав відзив на позовну заяву ( а.с. 12-14), в якому зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулось у відповідності до вимог КУпАП та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Також надав відзив на позовну заяву ( а.с. 16-18).

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України - неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанції

Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП України керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації - тягне за собою накладення штрафу від сорока до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором поліції Загубигорілко О.Г. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 882922 від 29.05.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 680,00 гривень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Позивач у позовній заяві зазначив, що він не порушував ПДР України, оскільки не є відповідальною особою за технічні несправності автомобілю, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.121 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, а тому право останнього є порушеним, у зв'язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 139 КАС України у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України, ст.ст.,121, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.05.2018 року серії АР № 882922 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 293 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП - закрити за відсутністю адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. О. Кухар