Справа № 821/777/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/777/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДФС у Херсонській області) та з урахуванням доповнень до позову просила визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року:

- №, яким накладено штраф в розмірі 850 грн. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів послуг» на 143 221, 26 грн., із них за податковим зобов'язанням на суму 114 577,02 грн. та за штрафною (фінансовою) санкцією - 28 644,24 грн.

В обґрунтування позову ФОП ОСОБА_2 зазначила, що контролюючий орган, всупереч вимогам п.181.1 ст. 181 та п.188.1 статті 188 Податкового кодексу України, дійшов безпідставного висновку, що загальна сума від здійснення нею господарських операцій, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 грн., позаяк останнім не був відрахований з даної суми податок на додану вартість. Отож, як наголошує позивач, у неї був відсутній обов'язок подавати заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, отримавши валовий дохід у розмірі, що перевищує 1 000 000 грн., не подала заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, що є порушенням п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2, не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Так, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції, підтримуючи правову позицію контролюючого органу, не звернув уваги та не надав належну оцінку тому факту, що чиста сума для цілей оподаткування позивача за останні 12 місяців, станом на 01.05.2016 року становила 817 734,84 грн., тобто в межах встановленого рівня, передбаченого п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Херсонській області вказує на те, що вона є необґрунтованою, адже судом правильно встановлені фактичні обставини справи, їм надана відповідна юридична кваліфікація, яка ґрунтується нормах матеріального і процесуального права.

ГУ ДФС у Херсонській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, додержання норм матеріального та процесуального права, провівши аналіз доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення та про скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої та апеляційної інстанцій свідчать про те, що видом діяльності ФОП ОСОБА_2, на момент проведення перевірки, була роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

З 27.09.2016 року позивачка зареєстрована платником податку на додану вартість за її заявою.

В період з 20.03.2017 року по 07.04.2017 року ГУ ДФС у Херсонській області проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вказаний період, за результатами якої складено акт від 14.04.2017 року (далі - Акт перевірки).

У висновках Акту перевірки, зазначені наступні порушення позивачем вимог податкового законодавства:

- пп. 49.18.1. п. 49.18. статті 49, п.203.1. статті 203 Податкового кодексу України, що виразилось у порушенні граничних строків подання податкових декларацій з ПДВ за період з 01.05.2016 року по 27.09.2016 року,

- п. 181.1 статті 181, п.185.1. статті 185, п.187.1 статті 187 Податкового кодексу України, що потягло за собою заниження податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01.05.2016 року по 27.09.2016 року на загальну суму 114 577,02 грн..

Такого висновку ГУ ДФС у Херсонській області дійшло на підставі того, що протягом 12 календарних місяців з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року ФОП ОСОБА_2 отримала валовий дохід у розмірі 1 012 252,12 грн. та повинна була подати заяву про реєстрацію платником ПДВ до 10.05.2016 року, що узгоджується з п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.

На підставі висновків про порушення позивачем податкового законодавства, 05.05.2017 року ГУ ДФС у Херсонській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким накладено штраф в розмірі 850 грн. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів послуг» на 143 221,26 грн., що складається із суми податкового зобов'язання в розмірі 114 577,02 грн. та за штрафною (фінансовою) санкцією - 28 644,24 грн.

Аналіз фактичних обставин справи та законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Відповідно до п. 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно п.183.2 статті 183 Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Відповідно до п. 183.1 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Отже, при вирішенні питання щодо необхідності суб'єкта господарської діяльності зареєструватись платником податку на додану вартість перевірці підлягають обставини щодо перевищення такою особою суми загального доходу від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців у розмірі 1000000 грн., без урахування суми податку на додану вартість, включеної до ціни товарів (послуг).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Акту перевірки сума виручки, отримана позивачем у період з травня 2015 року по квітень 2016 року становить 1 012 252,12 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив чи визначена зазначена сума виручки податковим органом з урахуванням чи без врахування суми податку на додану вартість.

Так, суд апеляційної інстанції аналізуючи зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість встановив, що контролюючий орган при проведенні перевірки не відрахував податок на додану вартість, що передбачено п. 181.1 статті 181 Податкового кодексу України.

Виходячи зі звітів про використання РРО, книг обліку доходів та витрат та обліку розрахункових операцій, фіскальних Z звітів РРО за період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року сума реалізованих товарів без урахування акцизного податку та ПДВ становить: 1 033 178,84 - 51 658 (акциз) = 981 520,84 грн., в тому числі ПДВ 163 586,80 грн. Чиста базова сума для цілей оподаткування ПДВ за вказаний період становить 817 734,84 грн., що не є обов'язковою підставою для реєстрації особи як платника податку на додану вартість.

Вказана первинна документація, яка була надана апелянтом, досліджена судом апеляційної інстанції в судовому засіданні.

У свою чергу, період, згідно якого підприємцем досягнуто ліміту, встановленого п. 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, настав за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року. У зв'язку з цим, 01.09.2016 року позивачем було надано до контролюючого органу заяву про реєстрацію платником ПДВ та видано відповідне свідоцтво від 27.09.2016 року №200288755, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції не перевірив правильність застосування суб'єктом владних повноважень методології, встановленої п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у своїх постановах від 13.02.2018 року (справа №2а/0470/12206/12) та від 28.08.2018 року (справа №803/1317/13-а), який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується до спірних правовідносин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Також суд апеляційної інстанції вважає необхідним розподілити судові витрати, понесені позивачем.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 в даній справі за подачу позову та апеляційної скарги сплатило судовий збір на загальну суму 4233,28 грн., згідно квитанції від 18.05.2017 року №212110016, від 25.06.2018 року №0.0..1 та від 03.08.2018 року №0.0..1 (а.с.2, 241, 249).

Враховуючи, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 належать до задоволення, понесені нею судові витрати в сумі 4 233,28 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Херсонській області.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року №, яким накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штраф в розмірі 850 грн. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів послуг» в розмірі 143 221,26 грн., що складається з суми грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями 114 577,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 28 644,24 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код за ) 4233 (чотири тисячі двісті тридцять три) грн. 28 коп. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код платника податків НОМЕР_1), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 23.11.2018 року.