Справа № 806/1650/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1650/18

Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

14 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року (м. Житомир, 21 травня 2018 року) про застосування штрафу за неподання доказів у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду клопотання від 02.03.2018, зобов`язання розглянути клопотання від 02.03.2018 і передати в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельну ділянку площею 23,9135 га за кадастровим номером НОМЕР_1 яка знаходиться на території Брусиловського району Житомирської області.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 року застосовано до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Музиченка С.Ю. штраф у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 850,00 грн. - за не подання без поважних причин доказів, витребуваних судом відповідно до ухвали від 02 травня 2018 року та стягнуто в дохід Державного бюджету України з виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Музиченка С.Ю. штраф у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 850,00 грн..

Не погодившись із даною ухвалою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що висновки суду про стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України штраф є помилковими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року від представника відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі № 806/1650/18. Клопотання було обґрунтоване тим, що у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 806/1639/18 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку, предметом розгляду в якій є таж сама земельна ділянка, яка є предметом спору у справі № 806/1650/18.

У зв'язку з надходженням зазначеного клопотання та для з'ясування факту, чи дійсно предметом розгляду у адміністративних справах № 806/1639/18 та № 806/1650/18 є одна і та ж сама земельна ділянка, суд ухвалою від 02 травня 2018 року зобов'язав відповідача надати в судове засідання, призначене на 17 травня 2018 року, докази, які підтверджують, що предметом розгляду у справі № 806/1639/18 та у справі № 806/1650/18 є одна і та ж сама земельна ділянка.

Приймаючи рішення про застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не подав без поважних причин докази, витребувані судом в ухвалі від 02 травня 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, положенням п. 3 ч. 1 ст. 149 КАС України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, у тому числі й, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків - ст. 72 КАС України.

Порядок витребування доказів визначений статтею 80 КАС України:

1. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

2. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

3. Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

4. Суд може витребувати докази також до подання позову в порядку, встановленому статтями 114-117 цього Кодексу.

5. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану особу.

6. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

7. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

8. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

9. У разі неподання суб'єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Зміст вказаних вище норм права вказує на те, що суд може витребовувати докази як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи, і лише тільки ті, які мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, в ухвалі від 02 травня 2018 року суд першої інстанції не вказав, саме який (або які) докази у розумінні ч. 2 ст. 72 КАС України, необхідно надати відповідачу.

Колегія суддів вважає, що при надходженні клопотання про зупинення провадження в справі, суд першої інстанція має його розглянути, а не зобов'язувати сторону надати докази на обґрунтування цього клопотання, адже у розумінні ст. 236 КАС України зупинення провадження в справі відбувається лише при наявності певних обставин у момент зупинення. Це означає, що суд самостійно визначає наявність чи відсутність підстав для зупинення провадження в справі незалежно від клопотання сторони, а якщо останнє вважає не обґрунтованим, то відмовляє у його задоволенні, що не позбавляє заявника у подальшому при наявності підстав повторно його подавати.

Таким чином, суд першої інстанції, зобов'язуючи відповідача подати докази на обґрунтування клопотання про зупинення провадження, фактично не здійснив витребування доказів у розумінні ст. ст. 72, 80 КАСУ України, і тому за їх неподання не може бути накладений штраф як захід процесуального примус.

Крім цього, як свідчать матеріали справи, відповідачем вчасно були поданні суду докази на обґрунтування свого клопотання - відомості щодо спірної земельної ділянки.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року про застосування заходу примусового примусу у виді накладення штрафу на виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Музиченка С.Ю. штраф у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 850,00 грн. - скасувати.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.