Справа № 2-а/155/111/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/859/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В. , Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Берестечківської міської ради на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року, ухвалене суддею Чонка В.В., м. Горохів, у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення про відмову в реєстрації речового права на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

19.10.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.03.2017 №34087385 про відмову в реєстрації речового права на нерухоме майно; зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію належного ОСОБА_1 на праві власності стаціонарного торгового кіоску, що розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Горохівської районної державної адміністрації від 01 березня 2017 року за №34087385 про відмову в реєстрації речового права на нерухоме майно. Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Горохівської районної державної адміністрації здійснити реєстрацію належного ОСОБА_1 на праві власності стаціонарного торгового кіоску, що розташований в АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 є власником торгівельного кіоску, що розташований в АДРЕСА_1. Однак, рішенням відповідача від 01 березня 2017 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на торгівельний кіоск, що розташований в АДРЕСА_1, мотивуючим тим, що вказаний кіоск є тимчасовою спорудою. Враховуючи, що відповідачем не було надано доказів на підставі яких було відмовлено позивачу у проведенні державної реєстрації права власності, відтак, відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого ст.71 КАС України щодо доказування правомірності свого рішення, а отже за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального права, Берестечківська міська рада оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що в технічному паспорті від 31 березня 2016 року на торгівельний кіоск в АДРЕСА_1 зроблено відмітку, що це є «тимчасова будівля» і вона не підлягає реєстрації. Згідно п.4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колії, а тому такий адміністративний позов не повинен був бути задоволений судом і реєстратор прийняла законне рішення про відмову в реєстрації речового права на нерухоме майно, так як відповідно ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

Також, апелянт зазначає що розгляд цієї справи проводився без залучення представника Берестечківської міської ради, хоча суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі, так як земельна ділянка та огорожа, де розміщений торгівельний кіоск по АДРЕСА_1 в м. Берестечко, являється комунальною власністю територіальної громади міста Берестечко.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно з договором купівлі-продажу торгівельного кіоску від 4 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Панасюк І.І., і зареєстрованого в реєстрі за №585, позивач ОСОБА_1 є власником торгівельного кіоску, що розташований в АДРЕСА_1.

Згідно довідки Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області №214 від 06.08.2018 земельна ділянка та огорожа, де розміщений торгівельний кіоск по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3, є комунальною власністю територіальної громади міста Берестечка.

17 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про проведення державної реєстрації права власності вищевказаного торгівельного кіоску.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 01 березня 2017 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на торгівельний кіоск, що розташований в АДРЕСА_1, з посиланням на те, що вказаний кіоск є тимчасовою спорудою.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація речових прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

При цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Згідно ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Частиною 4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

Частино 1 стаття 181 Цивільного кодексу України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно пункту 1.3 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» від 21.10.2011р. № 244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011р. за № 1330/20068, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Встановлено, що в технічному паспорті від 31 березня 2016 року на торгівельний кіоск в АДРЕСА_1 зроблено відмітку, що це є «тимчасова будівля». Вказане також підтверджується листом Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №1692 від 08.08.2018.

Таким чином, торгівельний кіоск в АДРЕСА_1 є тимчасовою будівлею, тому не є об'єктом нерухомого майна.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2, приймаючи рішення від 01.03.2017 №34087385 про відмову в реєстрації належного ОСОБА_1 на праві власності торгівельного кіоску, що розташований в АДРЕСА_1, діяла в межах наданих їй повноважень та у спосіб, визначений законом, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення про відмову в реєстрації речового права на нерухоме майно є безпідставними, тому в задоволенні таких необхідно відмовити.

Отже, оскаржуване постанова суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, п.2 ч.1 ст.315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Берестечківської міської ради задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року у справі №155/1735/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення про відмову в реєстрації речового права на нерухоме майно відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 28.11.2018.