Справа № 0940/2035/18
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2018 р. справа № 0940/2035/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Чуприни О.В.,
за участю секретаря судового засідання Драгомирецького І.М.,
позивача ОСОБА_1 не зявився,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи Акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської обласної дирекції "ОСОБА_4 ОСОБА_3" не зявився,
третьої особи ОСОБА_5 не зявилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської обласної дирекції "ОСОБА_4 ОСОБА_3", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5, про визнання дій і бездіяльності протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 39472669 від 21.08.2013, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1Я.) 01.11.2018 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "ОСОБА_4 ОСОБА_3" (надалі по тексту також третя особа на стороні відповідача, АТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3"), про визнання дій і бездіяльності протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 39472669 від 21.08.2013.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) та призначено судовий розгляд на 15.11.2018 о 09:45 год. Водночас даною ухвалою суду від 05.11.2018 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 (а.с.1-3).
Виходячи із змісту адміністративного позову, обґрунтування позивача про дотримання строків звернення до суду із посиланням на звукозапис судового засідання у іншій справі №0940/1583/18, в ухвалі про відкриття провадження у даній справі №0940/2035/18 від 05.11.2018 Івано-Франківський окружний адміністративний суд дійшов висновку про подання ОСОБА_1 позову в строк, встановлений КАС України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, який поданий в судовому засідання 15.11.2018.
В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що строки предявлення виконавчого напису нотаріуса до виконання не порушені, так як такий напис двічі перебував на виконанні і був повернутий стягувану без виконання. Щодо наявності у виконавчому провадженні копії довіреності на право представництво інтересів АТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" зазначив, що, скоріш за все, оригінал такої довіреності предявлявся при реєстрації заяви стягувача і поданні оригіналу виконавчого напису нотаріуса. Тому в матеріалах провадження залишилася копія такої довіреності. З приводу відсутності доказів надіслання копії оскаржуваної постанови про відкриття провадження сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення пояснив, що державний виконавець Валовін О.В. звільнений, і зясувати таку обставину на час розгляду справи не представляється можливим. У задоволенні позову просив відмовити в цілому.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської обласної дирекції "ОСОБА_4 ОСОБА_3" не подало до суду пояснення щодо адміністративного позову.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 29.11.2018 подала в суд заяву, в якій вказала, що в повному обсязі підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 Додатково пояснила, що з 27.02.2009 не перебуває в шлюбі із позивачем, так як на підставі рішення Івано-Франківського суду такий шлюб розірваний. Вказала, що з 21.08.2013, дня винесення відповідачем оскаржуваної постанови, за адресою свого проживання не отримувала жодної постанови у виконавчому провадженні ВП №39472669, в тому числі поштової кореспонденції на імя ОСОБА_1 (а.с. 131-132)
За наслідками проведення судового засідання 15.11.2018 судом, у звязку із ненадання відповідачем усіх документів, які мають значення для всебічного і обєктивного вирішення справи, у засіданні оголошено перерву і визначено дату чергового засідання з розгляду справи на 29.11.2018.
Треті особи та їх представники в судові засідання 15 і 29 листопада 2018 року не зявилися.
ОСОБА_5 у своїй заяві від 29.11.2018 просила розгляд справи здійснювати без її часті.
Акціонерне товариство "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Івано-Франківської обласної дирекції "ОСОБА_4 ОСОБА_3" про причини своєї не явки у судові засідання жодним чином не пояснило, хоча про дату, час та місце його проведення двічі було повідомлено.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
АТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" 21.08.2013 звернулося до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою №114-27-0-00/8-579 щодо відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки на підставі виконавчого напису від 22.07.2009 (а.с.12-13, 52-53).
Дослідивши вищенаведені обставини, необхідно відмітити, що на переконання позивача постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2013 за №39472669 не відповідає чинному законодавству, винесена з порушенням Конституції України та Закону України "Про виконавче провадження", у звязку із чим, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною і такою, яка підлягає скасуванню, а дії і бездіяльність державного виконавця протиправними.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обовязків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначав Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 за №606-XIV (надалі по тексту також Закон №606-XIV). Суд у спірних відносинах застосовує редакцію Закону №606-XIV, чинну станом на 21.08.2013 дату винесення оскаржувані постанови.
Приписами частини 1, 2 статті 2 Закону №606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (надалі по тексту також державні виконавці).
Згідно частини 2 статті 17 Закону №606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, серед яких виконавчі написи нотаріусів.
Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання визначені статтею 22 Закону №606-XIV.
Так, у відповідності до частини 1 вказаної статті Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно частини 2 статті 22 вказаного Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:
1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;
2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;
3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 3 статті 23 Закону №606-XIV визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №606-XIV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.
За змістом частин 1, 2, 5 статті 25 даного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.
У відповідності до частини 1 статті 31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (надалі по тексту також документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону №606-XIV заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
За змістом частини 8 статті 54 вказаного Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" за №898-IV від 05.06.2003 (надалі по тексту також Закон №898-IV).
Згідно статті 33 Закону №898-IV (в редакція від 11.08.2013, чинній станом на 21.08.2013, дату винесення оскаржуваної постанови) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.
Статтею 41 Закону №898-IV визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Реалізація предмета іпотеки здійснюється у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Досліджуючи доводи щодо правомірності винесення 21.08.2013 відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження №39472669 з примусового виконання виконавчого напису від 22.07.2009, суд вважає за необхідне дослідити кожний аргумент ОСОБА_1 окремо.
Щодо не перевірення державним виконавцем виконавчого документа на предмет його відповідності вимогам Закону України "Про виконавче провадження" в частині дотримання строків предявлення його до виконання, слід відзначити наступне.
В матеріалах справи міститься копія виконавчого напису нотаріуса від 22.07.2009, на зворотному боці якого вчинений запис "виконавчий документ повернуто стягувачу в порядку статті 40 пункту 3 Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідний підпис і запис "головний державний виконавець" (а.с. 60-61).
Вказане свідчить, що виконавчий напис нотаріуса від 22.07.2009, до 21.08.2013, вже перебував в органах державної виконавчої служби на виконанні і був повернутий стягувачу (АТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3").
Згідно змісту пункту 3 частини 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону, яка діяла в період з 22.07.2009 по 08.03.2011) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, одержати певні предмети, що повинні бути передані йому від боржника згідно з рішенням.
Вказана підстава для повернення виконавчого документа з 08.03.2011 визначна в пункті 3 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до внесених змін Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" за №2677-VІ від 04.11.2010.
Пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 23 Закону №606-XIV (в редакція від 11.08.2013, чинній станом на 21.08.2013, дату винесення оскаржувані постанови) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, серед іншого, пред'явленням виконавчого документа до виконання.
Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Як вже зазначено судом вище за приписами частиною 3 статті 23 Закону №606-XIV (в редакція від 11.08.2013, чинній станом на 21.08.2013, дату винесення оскаржувані постанови) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Судом встановлено, що вперше примусове стягнення на предмет іпотеки (примусове виконання) за виконавчим написом №1053 від 22.07.2009, було розпочате 10.08.2009, про що свідчить постанова відповідача про відкриття провадження ВП №14157294 (а.с. 49).
У звязку з неможливістю реалізації заставного майна на прилюдних торгах через відсутність покупців, виконавчий напис №1053 від 22.07.2009, згідно постанови про повернення виконавчого документа від 07.03.2011, повернутий стягувачу (а.с. 48).
19.04.2011, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 вдруге відкрито інше виконавче провадження ВП №26260063 з примусового виконання виконавчого напису №1053 від 22.07.2009, проте з тієї самої причини, постановою від 19.08.2013 вказаний виконавчий напис нотаріуса повторно повернутий стягувачу (а.с. 46).
Отож, 21.08.2013, державним виконавцем втретє винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №39472669 з примусового виконання виконавчого напису №1053 від 22.07.2009 (а.с.10, 40).
Беручи до уваги наведені обставини та керуючись приписами статті 23 Закону №606-XIV (в редакція від 11.08.2013), суд дійшов переконливого висновку про те, що строк предявлення виконавчого напису №1053, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №39472669, станом на день відкриття виконавчого провадження 21.08.2013 не закінчився, а тому доводи позивача з наведених підстав є необґрунтованими та безпідставними.
З приводу не перевірення належності повноважень представника заявника (стягувача) за незасвідченою у встановленому законом порядку копією довіреності, судом встановлено.
Під час розгляду адміністративної справи судом зясовано, 21.08.2013 Івано-Франківська обласна дирекція АТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" звернулося до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою №114-27-0-00/8-579 щодо відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки на підставі виконавчого напису від 22.07.2009 за №1053 (а.с. 52-53).
В інтересах стягувача таку заяву підписав начальник Управління пізнього збору заборгованості роздрібних клієнтів Івано-Франківської обласної дирекції Департаменту проблемної заборгованості ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" ОСОБА_8, а також скріплено відтиском відповідної печатки (а.с. 53).
Право на підписання такої заяви засвідчено довіреністю Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_3" від 24.04.2013 за №990/13-Н (а.с. 62-63).
На переконання суду, вказана довіреність не суперечить положенням статей 244-246 Цивільного кодексу України (в редакція станом серпень 2013 року).
Наявність у матеріалах виконавчого провадження саме копії, а не оригіналу такої довіреності, не свідчить, що така довіреність в оригіналі не була представлена при реєстрації у відповідача заяви №114-27-0-00/8-579 від 21.08.2013.
Позивач в силу вимог частини 1 статті 77 КАС України не довів суду, що мало місце прийняття заяви за відповідною копією коментованої вище довіреності, без існування її оригіналу.
Суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження наявний оригінали заяви №114-27-0-00/8-579 від 21.08.2013, прошнурований та пронумерований договір іпотеки від 14.10.2005 за №3312, виконаний на нотаріальному бланку ВСМ №777148, виконавчий напис нотаріуса від 22.07.2009 за №1059, виконаний на нотаріальному бланку ВМІ №330174, і копія довіреності Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_3" від 24.04.2013 за №990/13-Н, виконана на нотаріальному бланку ВТЕ №273103, що, на переконання суду, свідчить про легітимність виконавчого провадження як такого.
Відсутність в матеріалах виконавчого провадження оригіналу або засвідченої у встановленому порядку копії відповідної довіреності не може бути самостійною і достатньою підставою для визнання протиправною постанови відповідача від 21.08.2013 в цілому.
Варто відзначити, що ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_1, ні його представник у судовому засіданні, не спростували дійсність, станом на час розгляду справи, своїх зобовязань за договором іпотеки від 14.10.2005 за №3312.
Зясовуючи фактичні обставини щодо надіслання чи не надіслання відповідачем копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, суд відзначає слідуюче.
Згідно вимог частини 1 статті 6 Закону №606-XIV (в редакція від 11.08.2013) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Частиною 1 статті 11 вказаного Закону визначено обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, серед іншого, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (надалі по тексту також виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання (частина 2 статті 11 Закону №606-XIV).
Таким чином, аналіз наведених правових норм, а також вимоги частини 1 статті 31 Закону №606-XIV свідчать про обовязок державного виконавця довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження, шляхом надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Судом, під час дослідження в судовому засіданні оригіналу матеріалів виконавчого провадження №39472669 встановлено відсутність доказу, який засвідчив би про надіслання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження №39472669 від 21.08.2013 або вручення його особисто. У звязку із витребуванням у відповідача такого доказу, в судовому засіданні, призначеному на 15.11.2018, оголошено перерву.
Проте представником відповідача не представлено суду доказ про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2013, що, в свою чергу, є підтвердженням доводів позивача з приводу не повідомлення його про відкриття виконавчого провадження №39472669 (а.с. 130).
Окрім того, оригінали матеріалів виконавчого провадження №39472669 свідчать про те, що державним виконавцем 21.03.2018, окрім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №1053, одночасно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2013, згідно якої накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в межах суми боргу (а.с. 69-70)
Також, 23.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №39472669, згідно якої зобовязано субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_9 надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (а.с.76-77). На виконання такої постанови оцінювачем підготовлено відповідний висновок.
Отож, наведене судом вище свідчить, що державним виконавцем проводились виконавчі дії, передбачені Законом №606-XIV на виконання виконавчого напису №1053 від 22.07.2009, при цьому, не надіслання позивачу постанови про відкриття провадження від 21.08.2013, позбавило можливість останнього приймати участь у провадженні виконавчих дій, що в свою чергу є порушенням прав сторони виконавчого провадження, визначених статтею 12 Закону №606-XIV.
Беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає дії державного виконавця в частині не надіслання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №394472669 від 21.08.2013 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №1053 неправомірними, такими що вчиненні всупереч вимог чинного законодавства.
Перевіряючи повноту дій державного виконавця в частині наявності достатності підстав для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження із підстав пропущення встановленого строку предявлення виконавчого напису нотаріуса до виконання, судом зясовано.
Статтею 26 Закону №606-XIV (в редакція від 11.08.2013) визначено вичерпний перелік умов, за яких державний виконавець зобовязаний відмовити у відкритті виконавчого провадження: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Позивач, при цьому вказує на єдину умову, за якої державний виконавець зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження при звернення стягувача із заявою від 21.08.2013 це пропуск встановленого строку пред'явлення виконавчого напису до виконання.
Обставина дотримання стягувачем встановленого строку предявлення виконавчого напису №1053 від 22.07.2009 до виконання та правомірність дій з приводу відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного документа, уже досліджувалась судом вище.
Так як строк предявлення виконавчого напису нотаріуса до виконання, станом на день звернення стягувача із заявою, не завершився, доводи позивача в цій частині суд вважає необґрунтованими.
Суд констатує допущення відповідачем порушення норм Закону України "Про виконавче провадження", яке полягло у не надісланні позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження, що позбавило позивача можливості приймати участь у проведенні виконавчих дій, проте вказана обставина не може бути достатньою і самостійною підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №394472669 в цілому.
В той же час, необізнаність ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП №394472669 позбавило останнього знати про вчинення виконавцем дій щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2013, постанови про визначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23.09.2013.
В матеріалах виконавчого провадження немає жодного доказу щодо повідомлення позивача про винесення відповідачем вказаних вище постанов, в тому числі щодо направлення їх відповідно до частини 1 статті 31 Закону №606-XIV із супровідними листами простою кореспонденцією.
Такі докази є лише щодо надіслання акта опису й арешту майна від 03.09.2013 (а.с. 71).
А тому, враховуючи вищенаведене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. Слід визнати неправомірними дії державного виконавця в частині не надіслання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №394472669 від 21.08.2013 та інших постанов, наявних у провадженні; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 176,20 гривень, що пропорційно становить 25 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, повязаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в особі головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 в частині не надіслання ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження №39472669 від 21.08.2013 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 22.07.2009 за №1053, виданого Галицьким районним нотаріальним округом, а також в частині не надіслання із супровідними листами простою кореспонденцією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2013, постанови про визначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №39472669 від 23.09.2013.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 35021710) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), вул. Симоненка, 4/27, м. Івано-Франківськ, 76000.

Відповідач Івано-Франківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 35021710), вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76019.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "ОСОБА_4 ОСОБА_3" (ідентифікаційний код юридичної особи 14305909, вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011), в особі Івано-Франківської обласної дирекції "ОСОБА_4 ОСОБА_3" (вул. Незалежності, 19, м. Івано-Франківськ, 76000).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), вул. Симоненка, 4/27, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя /підпис/ ОСОБА_10