Справа № 826/11145/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Київ №826/11145/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управ-ління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2016 №2014-1305,

в с т а н о в и в:

У липні 2016р. позивач звернулася до суду з даним позовом до ДПІ, в обґрунтування якого зазначила про неправомірність спірного нарахування земельного податку, оскільки вона не є власником чи користувачем земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2, а також звільняється від сплати земельного податку як платник єдиного податку.

Представником відповідача Соколовим Д.В. подано письмові заперечення на позов, в яких він просить суд відмовити в його задоволенні з тих підстав, що позивач зобов'язана сплачувати земельний податок за земельну ділянку під належними їй на праві власності нежилими приміщеннями у багатоквартирному будинку згідно з п. 287.8 ст. 287 ПК України. Представник відповідача зазначив, що такий обов'язок не змінюється з набуттям позивачем ознак суб'єкта господарювання.

У зв'язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу дана справа передана на розгляд судді Костенку Д.А. Згідно з ч. 2 ст. 26 КАС України (у редакції до 15.12.2017) судовий розгляд справи розпочався спочатку.

Під час розгляду справи по суті позивачем підтримано позов з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача Гайдай В.М. не визнав позов, просив відмовити в його задоволенні з наведених у запереченнях підстав.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України (у редакції до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступ-ні обставини та відповідні їм правовідносини.

ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення 19.04.2016 №2014-1305, яким згідно з п. 286.5 ст. 286 ПК України позивачу визначено податкове зобов'язання із земельного податку у сумі 20517,90 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про нарахування позивачу земельного податку як власнику нежилих приміщень у багатоквартирному будинку.

Як визначено у пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим зако- нодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штраф- них (фінансових) санкцій та пені, у т.ч. за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку &?т;…&? ;.

Згідно з п. 287.8 ст. 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими при-міщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позивач є власником нежитлового приміщення в багатоквартирному житловому бу-динку по АДРЕСА_2, загальною площею 92,2 кв.м. згідно з договором купівлі-продажу від 26.04.2006. Цей факт визнається обома сторонами і був встановлений судами при розгляді подібних адміністративних справ між тими ж самими сторонами, зокрема у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 №2а-14505/11/2670, у постановах Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2012 №2а-10470/12/2670 та від 22.09.2016 №826/25465/15, копії яких наявні у справі.

Таким чином, позивач як власник нежилих приміщень у багатоквартирному жилому будинку згідно з п. 287.8 ст. 287 ПК України несе обов'язок із сплати до бюджету податку за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибу-динкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Посилання позивача на витяг з бази даних Державного земельного кадастру станом на 21.02.2012, копію якого вона надала до суду (а.с. 25), згідно з яким землекористувачем земельної ділянки код НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2, є ЖЕУ-2, суд не бере до уваги, оскільки дана обставина не звільняє позивача від обов'язку по сплаті земельного податку в силу вимог п. 287.8 ст. 287 ПК України, що узгоджується з висновком Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 24.07.2015 по справі №809/442/15.

Посилання позивача на наявність у неї пільг із сплати земельного податку, як плат-ника єдиного податку, суд відхиляє з наступних підстав.

У пункті 269.2 ст. 269 ПК України передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу XIV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності полягає в запровадженні особливого механізму справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності і земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Факт перебування позивача на спрощеній системі оподаткування визнається сторона- ми і підтверджується наявними у справі копіями свідоцтва платника єдиного податку Серія НОМЕР_3 від 25.04.2012 (а.с. 22), згідно з якими основний вид економічної діяльності є надання в оренду власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20).

Верховним Судом України у постанові від 24.11.2015 по справі №826/14703/13-а зроблено правозастосовний висновок щодо того, чи повинна фізична особа, яка є власником нежилого приміщення, що складає частину будівлі, і власником чи користувачем земельної ділянки, за розміром пропорційної частини нежилого приміщення платити земельний податок у разі, коли фізична особа набуває статусу суб'єкта господарювання, обирає вид економічної діяльності, надання в найм (оренду) належного їй нерухомого майна та спро-щену систему оподаткування, за якою земельний податок не платиться: "у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 291.2 статті 291, підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов'язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб'єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб'єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов'язку сплати земельного податку.

Надання в найм (оренду) нежилого приміщення не означає, що механічно (автома- тично) разом з майном наймачу передається й обов'язок сплати податку за земельну ділянку, на якій воно розташоване.".

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 27.02.2018 у справі №826/8675/17 (№К/9901/2205/18), прийнятій у подібних правовідносинах між тими самими сторонами.

Беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України та Верховного Суду, підстав відступити від якої у цій справі суд не вбачає, суд дійшов висновку про те, що обрання позивачем спрощеної системи оподаткування і сплата єдиного податку не звільняє позивача від сплати земельного податку за земельну ділянку під нежилими приміщеннями з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Доречними, при цьому, є заперечення представника відповідача про те, що використо-вуваною у господарській діяльності може вважатися земельна ділянка, право власності чи право користування на яку зареєстровано за цією собою (фізичною особою-підприємцем). Відтак, оскільки земельна ділянка під нежилими приміщеннями і пропорційна частка прибудинкової території не зареєстровані за позивачем, то відповідно відсутні підстави для висновку про використання цієї ділянки саме в господарській діяльності позивача.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що доводи позивача і надані нею докази не спростовують її обов'язку із сплати земельного податку і не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову пов-ністю.

Позивач: ОСОБА_1;

03058, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного

управління ДФС у м. Києві;

03151, м. Київ, вул. Смілянська, 6, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко