Справа № 807/2020/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1063/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року, прийняте суддею Іванчулинець Д.В., у місті Ужгороді о 14 годині 15 хвилині у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області (надалі - ГУ ДФС у Закарпатській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 360986, 28 грн. із платежу 85 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування» у розмірі 335291,33 грн. та із платежу 30 11011000 «Військовий збір» у розмірі 25694,95 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу було виставлено податкову вимогу №139-17 від 03.09.2016 року, яка вручена 06.10.2016 року. Податковий борг підтверджений матеріалами справи, зокрема, розрахунком податкового боргу, податковою декларацією, актом перевірки, податковим повідомленням - рішенням, податковою вимогою та обліковими картками платника податків.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що матеріали справи не містять самої податкової вимоги, а тому відсутня можливість перевірити її зміст до вимог п.59.3 ст.59 ПК України. Крім того, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст. 95 ПК України). Податкова вимога виставлена контролюючим органом 03.09.2016 року (тобто ще до подачі податкової декларації відповідачем та набуття статусу податкового боргу узгодженим), а податкова декларація була подана 30.09.2016 року.

Отже, податкова вимога винесена до формування податкового боргу та в ній відсутні достовірні відомості щодо розміру заборгованості, тому у платника податків був відсутній обов'язок по її виконанню.

Заперечується отримання податкової вимоги із проставленням підпису на корінці. Щодо адреси, на яку мала б надсилатись вимога, то судом з'ясовано: м.Берегово, вул. Б.Хмельницького,50/2, а не вул. Геологів,12/1.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Не погодившись з апеляційною скаргою, ГУ ДФС у Закарпатській області подало відзив, в якому зазначає, що у зв'язку із несплатою узгодженої суми, відповідачем було виставлено податкову вимогу від 03.09.2016 року. Борг виник по несплаті за декларацією від 04.06.2016 року, а у вимозі допущено описку щодо дати з 30.09.2016 року на 03.09.2016 року.

В подальшому, 30.09.2016 року апелянтом була подана звітна податкова декларація про майновий стан і доходи із самостійно задекларованою сумою (загальна сума - 360989,28 грн., де ПДФО - 335291,33 грн. та військовий збір - 25 694,95 грн.).

Предметом позову є узгоджена сума податкового зобов'язання у зазначеній сумі по декларації від 30.09.2016 року, тому позивачем не змінювалися підстави і предмет позову, як вважає відповідач.

Згідно Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 576 від 03.09.2016 року, така вважається врученою особисто фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на адресу за її місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення. Податкова вимога вручена, виходячи з матеріалів справи, особисто за підписом відповідача.

Щодо адреси, яка різниться, то податкова адреса у платника податків має бути одна, яку він і зазначив у деклараціях та яка вказана у його паспорті.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 подав до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи № від 30.09.2016 року із самостійно задекларованою сумою податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 335 291,33 грн. та самостійно задекларованою сумою військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 25 694,95 грн. Однак, самостійно задекларовані суми податків відповідачем не сплачені.

ОСОБА_1 до податкового органу раніше подавав звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи № від 04.05.2016 року із самостійно задекларованою сумою податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 335 291,33 грн. та самостійно задекларованою сумою військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 25 694,95 грн., що в сумі становить 360 986,28 грн. Зазначену декларацію ОСОБА_1 подав як фізична особа (громадянин).

Відображення даної декларації в інтегрованій картці платника податків відбулося шляхом коригування попередньо поданої декларації, оскільки вказані декларації подані відповідачем за один і той самий звітний період - 2015 рік.

Подання двох звітних декларацій за 2015 рік не передбачено нормами Податкового кодексу, тому обов'язок сплати виник у відповідача з дня настання строку сплати по податковій декларації № від 04.05.2016 року та за наслідком коригування електронною системою по декларації № від 30.09.2016 року.

У зв'язку із несплатою нарахованих сум податків ОСОБА_1 на підставі п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України виставлено податкову вимогу №139-17 від 03.09.2016 року про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями, яку йому вручено 06.10.2016 року, про що свідчить підпис на корінці податкової вимоги.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, самостійно визначені платником у поданій податковій декларації суми грошового зобов'язання є узгодженими. Такі суми грошового зобов'язання, відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник зобов'язаний самостійно сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

Згідно пп.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до абзацу 1 п. 57.1. ст. 57 ПКУ, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пп.14.1.175 ст.14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до норм чинного законодавства України відповідачу було виставлено податкову вимогу від 03 вересня 2016 року № 139-17, як вручена 06 жовтня 2016 року, що підтверджується підписом ОСОБА_1

Щодо покликань апелянта на те, що податкова вимога виставлена контролюючим органом 03.09.2016 року, тобто ще до подачі податкової декларації від 30.09.2016 року та набуття статусу податкового боргу узгодженим, апеляційний суд зазначає, що податкова вимога виставлена у зв'язку із несплатою податкового боргу за декларацією про майновий стан і доходи № від 04.05.2016 року. Крім того, судом встановлено, що у податковій вимозі допущено описку, зазначивши, що загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями є «станом на 30.09.2016» замість «станом на 03.09.2016», що є механічною помилкою.

Покликання апелянта на відсутність у матеріалах справи податкової вимоги, що унеможливлює перевірку її змісту вимогам п.59.3 ст.59 ПК України не береться судом до уваги, враховуючи те, що податкова вимога надсилається (вручається) боржнику, а в податковому органі залишається лише корінець податкової вимоги, копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідно до пп.4.5 п.4 Розділу IV Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків (чинного на день направлення податкової вимоги від 03.09.2016 року), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №576 від 10.10.2013 року, структурний підрозділ, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, у день отримання податкової вимоги від податкового керуючого надсилає (вручає) податкову вимогу платнику податків, при цьому корінець податкової вимоги залишається в органі доходів і зборів та долучається до справи платника податків.

Згідно пп.4.6 п.4 Розділу IV Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на адресу за її місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

З приводу покликань апелянта на, те що податковий орган помилково направив податкову вимогу за адресою вул.Геологів,12/1, м.Берегово замість вул. Б.Хмельницького, 50/2, м.Берегово, зазначає таке.

Згідно п.45.1. ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п.48.3. ст.48 ПК України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Враховуючи те, що апелянтом у поданих ним податкових деклараціях зазначено адресу вул.Геологів,12/1, м.Берегово як податкову, то підстав вважати, що податковим органом не дотримано процедури надіслання податкової вимоги немає.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий борг відповідача підтверджений матеріалами справи, зокрема розрахунком податкового боргу, податковою декларацією, актом перевірки, податковою вимогою та обліковими картками платника податків, є несплаченим, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

З приводу доводів відповідача, що він жодних документів не підписував, спростовується матеріалами справи, позаяк підпис на корінці збігається з підписом в паспорті, договорі з адвокатом, декларації та апеляційній скарзі (а.с 8,17, 39, 104, 127).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі № 807/2020/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 29.11.2018 року.