Справа № 806/1975/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1975/18

Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

19 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Загороднюка А.Г. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області щодо проведення відносно ОСОБА_2 додаткового службового розслідування за фактом отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області капітаном міліції (на час отримання травми) ОСОБА_2, складання та затвердження висновку про результати додаткового службового розслідування від 13.10.2017 за фактом отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області капітаном міліції (на час отримання травми) ОСОБА_2

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 №325 о/с ОСОБА_2 звільнено з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ за п.64 "Б" (через хворобу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою звільнення зазначено свідоцтво про хворобу №53/119 від 29.10.2015 року ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області".

19.02.2014 року ОСОБА_2, під час виконання службових обов'язків, отримав травму.

Посадовими особами Національної поліції проведено службове розслідування та зроблено висновок, що вказана травма одержана внаслідок протиправних дій інших осіб, нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків та складено відповідно Акти за формами Н-1 (акт №01/12 про нещасний випадок від 02.12.2016 року) та Н-5 (акт про розслідування нещасного випадку від 02.12.2016 року). (а.с.12-15)

В подальшому, актом судово-медичного дослідження (обстеження) №109 від 17.01.2017 року на підставі направлення т.в.о. начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області О.М. Неруха №17560/24-2016 від 30.12.2016 року встановлено, що травма у вигляді забійної рани обличчя та струсу головного мозку від дії тупого твердого предмету за обставин та в терміни, що вказані в обстеженні експерта, тобто 19.02.2014 року. (а.с.21)

15.08.2017 року, позивач звернувся до начальника ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" із заявою про внесення змін до свідоцтва ВЛК про хворобу №531/119 від 29.10.2015 року, додавши в свідоцтво травму, пов'язану із виконанням службових обов'язків за формами Н-1, Н-5.

Листом т.в.о. начальника Державної установи "ТМО МВС України по Житомирській області" №33/26-1091 від 01.11.2017 року ОСОБА_2 повідомлено, що підстав для внесення змін в свідоцтво про хворобу №531/119 від 29.10.2015 року немає, оскільки 31.10.2017 року на ім'я начальника ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" отримано лист за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС в якому зазначено, що за результатами проведеного додаткового службового розслідування, відомості, викладені щодо отримання травми 19.02.2014 р., визнано такими, що не знайшли свого об'єктивного підтвердження. Висновок службового розслідування від 21.11.2016 р. визнано недійсним.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мав законних підстав для призначення додаткового службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694).

Так, статтею 1 Закону № 2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

За приписами ст. 22 Закону №2694, встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є "Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Згідно пункту 3.19 Порядку №1346 встановлено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230. (далі-Інструкція)

Відповідно до п. 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Отже, з наведеного вбачається, що службове розслідування у відповідності до вимог зазначеної Інструкції проводиться відносно осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за певних підстав.

У відповідності до п.3.4. Інструкції розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №24 від 21.08.2017 року призначено додаткове службове розслідування щодо отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УПМВС України в Житомирській області капітаном міліції ОСОБА_2

13.10.2017 року комісія за результатами додаткового службового розслідування дійшла висновку про визнання недійсним висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень капітаном поліції ОСОБА_2 від 25.11.2016р.

Однак, колегія суддів зазначає, що станом на 13.10.2017 року ОСОБА_2 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, тобто проведення додаткового службового розслідування щодо зазначеної особи суперечить вимогам Інструкції.

Так, згідно п.5.1. Інструкції, службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Враховуючи вищевикладені положення, колегія суддів доходить до висновку, що зазначеною Інструкцією не визначено порядок проведення додаткового службового розслідування та відсутні встановлені законом підстави для його проведення.

Згідно з п. 8.3. Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Також в описовій частині висновку службового розслідування зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем у висновку від 13.10.2017 року зазначено, що "встановлений ОСОБА_2 21.02.2014 діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ (два) не знайшли свого об'єктивного фактичного підтвердження".

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що фактично відповідач дійшов висновку, який може зробити лише спеціаліст у певній галузі, зокрема галузі медицини.

Окрім зазначеного, слід відмітити, що актом судово-медичного дослідження (обстеження) №109 від 17.01.2017 року встановлено, що травма ОСОБА_2 у вигляді забійної рани обличчя та струсу головного мозку від дії тупого твердого предмету за обставин та в терміни, що вказані в обстеженні експерта, тобто 19.02.2014 року. (а.с.21)

Пунктом 8.4. Інструкції передбачено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються:

підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення;

пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

З висновку від 13.10.2017 року про результати додаткового службового розслідування, а саме п.3 резолютивної його частини вбачається, що комісія дійшла висновку про визнання недійсним висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень капітаном поліції ОСОБА_2 від 25.11.2016р., оскільки під час його проведення не було враховано висновки ВЛК, консультативні висновки спеціалістів від 08.10.2015, 19.10.2015, 20.10.2015.

Однак, колегія суддів зауважує, що зазначені висновки спеціалістів не містять остаточних даних стосовно повного виключення встановленого ОСОБА_2 діагнозу.

Окрім того, посилання апелянта на те, що висновок службового розслідування не тягне для позивача жодних правових наслідків є безпідставним.

Колегія суддів зауважує, що актом судово-медичного дослідження від 17.01.2017 року встановлено, що травма у вигляді забійної рани обличчя та струсу головного мозку утворилася від дії тупого твердого предмету за обставин та в терміни, що вказані в обстеженні експерта, тобто 19.02.2014 року. Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до начальника ДУ "ТМО МВС України в Житомирській області" із відповідною заявою та з проханням внесення змін до свідоцтва про хворобу ВЛК від 29.10.2015 року № 531/119 додавши в свідоцтво про хворобу травму, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків. Таким чином, вказане додаткове розслідування породжує відповідні правові наслідки для позивача, а саме неможливість внесення вищезазначених змін в свідоцтво про хворобу про що було повідомлено позивача листом ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" від 01.11.2017 року за № 33/26-1091.

Крім цього, згідно п. 4 Висновку про результати додаткового службового розслідування за фактом отримання травми ОСОБА_2, копія вказаного висновку службового розслідування направляється до УЛМТЗ ГУНП для проведення додаткового розслідування нещасного випадку та складання відповідних актів. А відтак, зазначений висновок може вплинути на зміни у свідоцтві ВЛК про хворобу позивача.

Таким чином, оскаржуваний висновок службового розслідування безпосередньо порушує охоронюванні законом права та свободи позивача.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не оскаржує наказ УМВС України в Житомирській області від 21.08.2017 року № 24 "Про призначення та проведення додаткового службового розслідування", а отже, він є чинним та правомірним судова колегія вважає безпідставним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи апелянта ґрунтуються на надмірному формалізмі. Такий підхід представника відповідача до вирішення цієї справи не може забезпечити позивачу ефективний спосіб захисту його прав, у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не відповідає завданням адміністративного судочинства, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 673/283/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не мав законних підстав для призначення додаткового службового розслідування.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 листопада 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Загороднюк А.Г. Совгира Д. І.