Справа № 191/3692/17
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3692/17
Провадження № 2-а/191/154/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Кухар Д.О.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

згідно вимог ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Летичівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Летичівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 жовтня 2017 року, він, будучи водієм автотранспортних засобів Науково-виробничого фермерського господарства «Компанія Маїс», керуючи вантажним автомобілем «MAN» моделі TGS 21.440 державний номер AA3062РТ з напівпричепом (трал) TAD Classic 24-2 державний номер НОМЕР_1, здійснював перевезення вантажу : комбайну DEUTZ FAHR 770, (далі за текстом - Вантаж) рухаючись по автомобільній дорозі «М-12 «М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам'янка (через м. Вінницю)» у напрямку міста Хмельницький.

На 320 кілометрі вищезазначеної автодороги, приблизно о 14.10 годині керований ним транспортний засіб з Вантажем було зупинено відповідним жестом руки з жезлом особою у формі співробітника поліції. Після зупинки ним транспортного засобу у вказаному місці до позивача підійшла особа чоловічої статі у формі співробітника поліції та відразу запитала дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу та документи на право управління транспортним засобом. У відповідь на таку цікавість співробітника поліції позивач попросив його відрекомендуватися у відповідності до п.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та у відповідності до п.2 ст. 35 цього ж закону, поінформувати його, як водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у статті 35 цього закону. Вислухавши позивача, співробітник поліції відрекомендувався поліцейським СРПП Летичівського відділу поліції, старшим сержантом поліції ОСОБА_3. На вимогу Відповідача він предявив для огляду та ознайомлення запитувані ним документи. Оглянувши, предявлені ним документи, Відповідач запитав у позивача дозвіл на участь у дорожньому русі транспортного засобу габаритні параметри якого перевищують нормативні, мотивуючи свою вимогу тим що, нібито транспортний засіб з Вантажем перевищує допустимі габаритні параметри. Позивач висловив йому свою категоричну не згоду з такою вимогою та повідомив що, габаритні параметри транспортного засобу з Вантажем не перевищують жодного габаритного параметру, встановленого пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, і тому його рух по дорогам загального користування не потребує оформлення будь-якого спеціального дозволу.

На що, відповідач повідомив про те, що комбайн, на його власну думку, перевищує габарит 4 метри по висоті і тому потребує оформлення спеціального дозволу. Позивач вкотре заперечив проти цього безпідставного ствердження та висловив вимогу щодо здійснення встановленої процедури проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу у відповідності до порядку, визначеному Наказом Міністерства інфраструктури та Міністерства внутрішніх справ від 10.12.2013 року № 1007/1207 « Про затвердження Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування». На що відповідач повідомив йому, що він сам вправі визначати габарити вантажу, без будь-якої процедури та порядку. Позивач ще раз заперечив та повідомив що, у відповідності до пункту 3 Порядку, здійснення габаритно - вагового контролю проводиться спільно посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС та що за результатом здійснення таких вимірювань на підставі частини 4 пункту 4 Порядку, посадова особа Укртрансінспекції зобовязана видати довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яка може бути доказом скоєння адміністративного правопорушення. Надалі відповідач, не зважаючи на зазначені ним факти та законні вимоги, без будь - якого законного обґрунтування та посилання на докази, не здійснивши жодного виміру габаритів керованого мною транспортного засобу, склав та виніс на нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 597118 від 13.10.2017 року, якою наклав на нього штраф у сумі 510 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зупинив його о 14 год. 10 хв. 13.10.2017 року на 320 кілометрі автомобільної дороги «М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знамянка (через м. Вінницю)» та безпідставно звинуватив в тому, що він нібито здійснюю перевезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу. 13.10.2017 року в той же час, за тією ж адресою на 320 кілометрі автомобільної дороги «М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знамянка (через м. Вінницю)», відповідач виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130-1 КУпАП, якої не існує у змісті КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Частиною 3 ст. ст.258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КупАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Разом з тим, ст.276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою : вул. Івана Франка, 20, смт. Летичів, Хмельницької області, тобто за адресою місця розташування Летичівського відділу поліції.

Проте, відповідач в котре положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу а саме за адресою : 320 кілометр автомобільної дороги «М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знамянка (через м. Вінницю)».

Крім того, відповідач не дав можливості позивачу скористатися його правами, передбаченими ст.268 КУпАП, при заповненні бланку постанови зазначив недостовірні відомості, а саме : місце скоєння адміністративного правопорушення та місце розгляду адміністративної справи : зазначивши «а/д Стрий - Знамянка 320 км.», що не відповідає дійсності, так як автомобільної дороги з таким найменуванням не існує. Перелік автомобільних доріг загального користування визначено у додатоку до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 712, у відповідності до якого автомобільна дорога на 320 кілометрі якої керований ним транспортний засіб було зупинено Відповідачем має найменування Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знамянка (через м. Вінницю); відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП.

Позивач вважає, що відповідач незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, суттєво порушив його права, а тому просить визнати неправомірними дії поліцейського СРПП Летичівського відділу поліції, старшого сержанта поліції ОСОБА_3, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130-1 КУпАП; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 597118 від 13.10.2017 року.

Позивач в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою поліцейського СРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 від 13.10.2017 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 13.10.2017 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «MAN TGS» з напівпричепом Classic, номерний знак НОМЕР_2, на а/д «Стрий - Знамянка 320 км., перевозив великогабаритний вантаж без відповідного дозволу, чим порушив п.22.5 ПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст.132-1 КК України..

У відповідності до п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на докази, на підставі яких було встановлено наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до роз'яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі абз. 2 ч.5 ст. 139 КАС України, у звязку із задоволенням адміністративного позову позивача, звільненого від сплати судового збору та відсутність підтверджень понесення ним судових витрат, суд приходить до висновку що судові витрати у справі стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250,286 КАС України, ст.ст. 247, 258, 276, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії поліцейського СРПП Летичівського відділу поліції, старшого сержанта поліції ОСОБА_3, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Скасувати постанову серії БР № 597118 від 13.10.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення п.22.5. ПДР України, провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4