Справа № 229/4388/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року справа №229/4388/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., секретарі судового засіданя Романченко Г.О., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 представника третьої особи Самойлової М.П. розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 серпня 2018 р. у справі № 229/4388/17 (головуючий І інстанції Лопатко Н.В.), яке складено в повному обсязі 06 серпня 2018 року у м.Дружківка Донецької області, за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області третя особа Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання призначити пенсію на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, апелянт) звернулась до Дружківського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) третя особа Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківка №178375 від 03 листопада 2016 року щодо відмови в призначенні пенсії на підставі вимог ст.37 Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, Закону України «Про державну службу»№889- VIII від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківка призначити пенсію на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, Закону України « Про державну службу» №889- VIII від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтуванні позову зазначила, що вона є інвалідом 2-ї групи та до 17.08.2016 року працювала в Донецькому обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, контролю та господарської діяльності, мала 9 ранг відповідної V категорії державних посад. Станом на 18 серпня 2016 року (час звернення до УПФУ в м. Дружківка) їй виповнилося 60 років, та вона мала більш ніж 37 років загального стажу, з яких 13 років державної служби. Таким чином на думку позивачки, вона набула право на пенсію як державний службовець, на підставі Закону України «Про державну службу». 18 серпня 2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення їй на пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішенням за №178375 від 03 листопада 2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на підставі статті 37 Закону№3723. Відмовляючи в задоволенні заяви відповідач посилався на те, що відповідно до листа Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 07.11.2016 року № 3517/11-08 та листа Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 28.11.2016 року за № 05002/01-06, згідно яких центр є державною установою, яка утримується за рахунок коштів обласного бюджету та відповідно до статті3 Закону№889 на працівників центру не поширюється дія Закону №889. Однак, такі листи відповідач не міг враховувати, оскільки рішення відповідачем було прийняте 03.11.2016 року, тобто до надходження зазначених листів.

Вважає, що п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень України «Про Державну службу» № 889-VIIІ вона має право на призначення пенсії відповідно до цього Закону.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги роз'яснення, які були надані Національним агентством України з питань по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Державної служби, відповідно до яких роботодавець повинен був попередити про зміну умов праці не пізніше ніж за два місяці. Також відповідно роз'ясненню комітету Верховної ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування в частині втрати статусу державного службовця, у зв'язку з набранням чинності Закону № 889, оплата праці, пільги, гарантії, компенсації мають бути збережені у зв'язку з наявністю статусу державного службовця. Подібна позиція була висловлена Міністерством соціальної політики.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - відмовив.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності ЗУ «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року) позивач не займала посаду державної служби, має менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (вимоги п. 10 Прикінцевих та перехідних положень), а тому право на призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону №3723 у позивача відсутнє.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги навела доводи подібні викладеним в апеляційній скарзі. Вважала, що вона станом на день звільнення мала право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», оскільки станом на 18 серпня 2016 року (час звернення до УПФУ в м. Дружківка) їй виповнилося 60 років, та вона мала більш ніж 37 років загального стажу, з яких 13 років державної служби. Вважала, що лист Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 07.11.2016 року № 3517/11-08 та лист Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 28.11.2016 року за № 05002/01-06, згідно яких на працівників центру не поширюється дія Закону №889, не можливо врахувати, оскільки відповідачем рішення було прийняте 03.11.2016 року, тобто до надходження зазначених листів.

Вважає, що п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень України «Про Державну службу» № 889-VIIІ вона має право на призначення пенсії відповідно до цього Закону.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги роз'яснення, які були надані Національним агенством України з питань по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Державної служби, відповідно до яких роботодавець повинен був попередити про зміну умов праці не пізніше ніж за два місяці. Також відповідно роз'ясненню комітету Верховної ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування в частині втрати статусу державного службовця, у зв'язку з набранням чинності Закону № 889, оплата праці, пільги, гарантії, компенсації мають бути збережені у зв'язку з наявністю статусу державного службовця. Подібна позиція була висловлена Міністерством соціальної політики.

У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечувала проти наявності у ОСОБА_2 стажу державної служби для призначення їй пенсії як державному службовцю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Дружківка Донецької області та отримує пенсію призначену по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(далі Закон №1058).

Згідно копії трудової книжки вбачається, що 17 червня 2004 року ОСОБА_2 була прийнята до Донецького обласного центру по нарахуванню і виплат пенсій та допомог. Призначено на посаду головного спеціаліста відділу аналізу електронних баз на конкурсній основі, присвоєно 13 ранг держслужбовця; 01 липня 2004 року призначена на посаду начальника відділу по роботі з засобами масової інформації, присвоєно 12 ранг держслужбовця; 01 січня 2005 року присвоєний 11 ранг державного службовця в межах п'ятої категорії посад. 01 грудня 2005 року переведена на посаду начальника відділу з питань гуманітарної допомоги та роботи з громадськістю. 19 червня 2006 року Донецький обласний центр по нарахуванню і виплат пенсій та допомог перейменовано у Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. 01 липня 2009 року переведена на посаду начальника відділу з питань роботи з категорії. 02 січня 2015 року призначена за переведенням на посаду заступника начальника відділу діловодства та контролю; 11 листопада 2015 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу діловодства, контролю та господарської діяльності. 17 серпня 2016 звільнена з посади головного спеціаліста відділу діловодства, контролю та господарської діяльності у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України.

08.08.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу» .

Рішенням відповідача від 03 листопада 2016 року в переведенні з одного виду пенсії до іншого ОСОБА_2 відмовлено. В обґрунтуванні прийнятого рішення відповідач зазначив, що з огляду на положення пункту 10 Перехідних та прикінцевих положень Закону №889 «Про державну службу» право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом №889 (на 01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України №3723 «Про державну службу». Також враховано лист Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 07.11.2016 року за №3517/11-08 та лист Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 28.11.2016 за № 05002/01-06.Згідно цих листів центр є державною установою, яка утримується за рахунок коштів обласного бюджету та відповідно до статті 3 Закону №889. Відтак на працівників центру не поширюється дія Закону №889.

З 01 червня 2018 року управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області було реорганізовано шляхом злиття в Костянтинівсько - Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №821 від 08 листопада 2017 року.

Спірним по справі є питання правомірності відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VII.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апарату, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

Згідно п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про державну службу» № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

В пункті 10 зазначеного розділу вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в цьому пункті йдеться про осіб, які займають посади державних службовців на день набрання чинності Закону № 889.

З дня набрання чинності Закону № 889 (01 травня 2016 року) його дія, відповідно п.12 частини 3 статті 3 Закону № 889, на позивача не поширюється.

При таких обставинах ОСОБА_2 з дати набрання Законом № 889 не займає посаду державного службовця у розумінні п.10 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про державну службу» № 889.

В пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889, зазначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що відповідно до Переліку посад державної служби, які обіймали особи - державні службовці, що належать до певної категорії посад, передбачених Законом № 3723, визначається Кабінетом Міністрів України ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини 1 та 2 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994, № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах суддів, прокурорів.

Тобто, посади, які обіймала ОСОБА_2 відносяться до стажу державної служби, однак застосувати п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889 також неможливо, оскільки як було встановлено судом першої інстанції стаж роботи на посадах державної служби складає 7 років 11 місяців 23 днів, страховий стаж - 11 років 2 місяці 20 днів, тобто менше ніж 20 років.

При таких обставинах колегія суддів вважає помилковим доводи позивача про можливість застосування до позивача як вимог ст.37 Закону № 3723 так і п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VII.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги посилання позивача на наявність листів Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 28.11.2016 року за № 05002/01-06, Національного агентства України з питань по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Державної служби, роз'яснення комітету Верховної ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування, оскільки вони не є нормативними документами та не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 21листопада 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 серпня 2018 р. у справі № 229/4388/17- залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 серпня 2018 р. у справі № 229/4388/17- залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін