Справа № 826/7869/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

21 листопада 2018 року № 826/7869/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

- визнати незаконним та скасувати Наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 23.05.2017 №209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника центра зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №46 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року» відповідно до якого ОСОБА_1 не виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року надбавки за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року у повному обсязі;

- визнати незаконним та скасувати пункт 7 наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №128 від 31.03.2017 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 №82»;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650 грн. 40 коп. за рахунок позбавлення ОСОБА_1 грошової премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року у повному обсязі відповідно до наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року».

Позовні вимоги вмотивовано тим, що оскаржуваним наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 23.05.2015 №205 необґрунтовано накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що дисциплінарне стягнення щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до оскаржуваного наказу, було накладено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 30 жовтня 2017 року позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові та надані у справу докази.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання) суд ухвалив продовжити розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить службу в лавах Збройних Сил України на посаді начальника центра зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 .

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України Об`єднаному оперативному штабу Збройних Сил України визначено в термін до 30.03.2017 прийняти у безпосереднє підпорядкування військову частину-польова пошта НОМЕР_2 (Київ).

Для виконання цієї задачі наказом начальника Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України була визначена комісія на чолі із заступником Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України полковником ОСОБА_3 .

Позивач зазначив, що особисто він до складу зазначеної комісії включений не був, відтак, вплинути на якість прийому у безпосереднє підпорядкування військової частини-польової пошти НОМЕР_2 (Київ) змоги не мав.

Наказом командира 22.02.2017 №82 «Про постанову завдань структурним підрозділам військової частини НОМЕР_1 щодо підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням» передбачено відповідні задачі начальникам центрів і у т.ч. полковнику ОСОБА_4 , як заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , щодо прийняття військової частини у безпосереднє підпорядкування та виконання відповідних робіт по приведенню частини до виконання завдань за призначенням.

Відповідно до пункту два даного наказу безпосередньо на позивача покладено задачу по організації перевірки та технічного обслуговування техніки зв`язку військової частини. Всі решта задач, як вбачається з матеріалів наказу, є спільними.

З матеріалів справи також вбачається, що прийняття військової частини було закінчено наприкінці березня місяця підписанням акту та затвердженням його 24.03.2017 першим заступником начальника генерального штабу Збройних сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №128 від 31.03.2017 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 №82» змінено питання відповідальності за стан у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до даного наказу пункт 2 викладено в наступній редакції:

« 2. Начальнику центру зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 :

до 10.04.2017 організувати проведення 100% перевірки (дефектування) техніки і засобів зв`язку, надання заявок та доукомплектування необхідними запасними частинами, ЗІП, матеріальними засобами щодо їх обслуговування. Скласти план ремонту та обслуговування;

до 15.05.2017 організувати та забезпечити контроль повного та якісного проведення технічного обслуговування і ремонту (переобладнання) техніки і засобів, доукомплектування їх необхідними ЗІП та матеріалами (обладнання), заведення технічної документації на кожний зразок».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2015 №209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «попередження за неповну службову невідповідність».

Як вбачається з копії оскаржуваного рішення, що міститься в матеріалах справи, даний наказ винесено «за результатами проведеного службового розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели до суттєвих недоліків в організації підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням».
Відповідно до даного наказу за порушення вимог ст.11, 16,37 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, щодо виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань доручених за посадою, а також неналежне виконання абзацу шостого пункту 1.3 та абзацу восьмого пункту 3.2 Положення про центр зв`язку та інформаційних систем затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2016 №406 щодо управління підпорядкованими частинами (підрозділами) зв`язку, невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2017 №128 щодо внесення змін до завдань за призначенням та розподілу оперативного складу, сил і засобів військової частини польова пошта НОМЕР_2 по пунктам управління на начальника центру зв`язку та інформаційних систем полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «попередження за неповну службову невідповідність».

Позивач вважає, що дисциплінарне стягнення накладене на нього безпідставно та незаконно, у зв`язку звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до Положення Про Центр зв`язку та інформаційних систем Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2016 №406, назване управління є структурним підрозділом штабу Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, який призначений для планування і організації зв`язку в операціях оперативного угруповання військ (сил) Збройних Сил України у визначених оперативних зонах (районах) керівництво розгортанням системи зв`язку і автоматизації управління військами, організацію та проведення заходів захисту інформації та кібербезпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах оперативного угруповання військ (сил), а також заходів технічного забезпечення зв`язку та АУВ, контролю стану зв`язку у національних миротворчих контингентах.

Відповідно до даного Положення, Центр зв`язку очолює начальник Центру зв`язку, який призначається та звільняється у встановленому порядку. На посаду начальника Центру зв`язку призначається військовослужбовець

Відповідно до даного Положення начальник управління Центру зв`язку відповідає, зокрема за:

- бойову готовність та виконання завдань особовим складом Центру зв`язку;

- організацію планування зв`язку в операціях оперативного угруповання військ (сил) Збройних Сил України;
- керівництво розгортанням системи зв`язку і автоматизації управління військами оперативного угруповання військ (сил);

- організацію та проведення заходів захисту інформації та кібербезпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах оперативного угруповання військ (сил);

- проведення заходів технічного забезпечення зв`язку та АУВ оперативного угруповання військ (сил);

- організацію взаємодії зі структурними підрозділами Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, штабами видів Збройних сил України оперативних командувань з метою забезпечення підготовки системи зв`язку оперативного угруповання військ (сил);

- контроль готовності підрозділів зв`язку миротворчих контингентів до виконання завдань за призначенням;

- підтримання належного стану військової дисципліни, виховання та морально-психологічний стан особового складу Центру зв`язку;

- організацію професійної підготовки в Центрі зв`язку;

- забезпечення охорони державної таємниці в Центрі зв`язку;

- внутрішній порядок, стан і збереження матеріально-технічних засобів та іншого майна, що значиться за Центром зв`язку.

Тимчасовою Доктриною підготовки та застосування Збройних Сил України визначено, що оперативне угруповання військ це оперативно стратегічне угруповання, до складу якого входить декілька оперативно тактичних угруповань оперативного командування та інші військові частини, які призначені для його посилення, з видів Збройних сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів. Утворюється оперативне угруповання військ під час оголошення в державі правового режиму воєнного стану.

Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) структурно складається із двох основних частин структурних підрозділів:

перша частина Головний командний центр Збройних Сил України, який призначений для організації бойового управління Збройними Силами України у т.ч. частинами безпосереднього підпорядкування;

друга частина структурні підрозділи Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, які в особливий період здійснюють безпосереднє управління військами у ході ведення міжвидової операції оперативно стратегічного угруповання.

Відтак, саме до другої частини Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України входить Центр зв`язку та інформаційних систем, очолюваний позивачем.

Військова частина НОМЕР_2 є частиною безпосереднього підпорядкування Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, яка призначена для розгортання об`єднаного командного пункту оперативного угруповання військ у визначеному районі. До складу об`єднаного командного пункту оперативного угруповання військ входить і вузол зв`язку.

В матеріалах справи міститься копія наказу командиру військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2016 про розподіл повноважень між заступниками, відповідно до якого задачі щодо розвитку системи зв`язку та автоматизації управління у мирний час, безпосереднє управління підпорядкованими частинами (підрозділами) зв`язку тощо покладені на заступника начальника Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Відтак, функціонально, відповідальним за підготовку військової частини НОМЕР_3 до бойового застосування покладено на одного із заступників командира військової частини НОМЕР_1 , а саме на полковника ОСОБА_4 , як вже було зазначено вище.

Тому, суд погоджується з відповідною позицією позивача щодо того, що суттєва зміна вимог пунктів 1 та 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 №82 є перекладенням своїх функціональних обов`язків і безпосередньої відповідальності за виконання визначених штатним командиром обов`язків на начальника центру зв`язку.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно преамбули Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року, він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, та його дія поширюється, зокрема, на Державну прикордонну службу України.

Статтею 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст.45 Статуту підставою для накладення дисциплінарного стягнення є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Згідно ст.83 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Видами дисциплінарних стягнень, які відповідно до ст.62 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України можуть бути накладені на прапорщиків є: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до ст.84 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Зі змісту ст.ст.84,85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається відносно конкретного військовослужбовця, якого командир вирішив притягти до дисциплінарної відповідальності з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, згідно з п.1.1. якої вона визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Таким чином, оскільки службове розслідування призначається відносно конкретного військовослужбовця (військовослужбовців), відповідно у нього виникають права встановлені п.2.2 Інструкції, відповідно до якої особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

Інструкція у відмінності від Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України пунктом 1.5 встановлює, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Пунктом 3 Інструкції встановлений предмет службового розслідування. Розслідуванням повинно бути встановлено, зокрема: наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного.

Відповідно до пп.4.1 п.4 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: - посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; - підстави службового розслідування; - час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); - обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; - пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; - інші заходи, які пропонується здійснити.

З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування було призначено з метою встановлення причин та обставин, що призвели до суттєвих недоліків в організації підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням.

З копії акту службового розслідування, що міститься в матеріалах справи вбачається, що підставою даного службового розслідування слугував Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2017 року №174 Про результати роботи комісії у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з завданням призначення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели до суттєвих недоліків в організації підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням.

Також з копії зазначеного акту вбачається, що начальник центру зв`язку та інформаційних систем приймаючи безпосередню участь у плануванні, розробляючи план зв`язку, як складову частину плану управління, володів повною інформацією яка потрібна для визначення бойового завдання військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та надання їй всіх необхідних вихідних даних для здійснення планування. Але, як зазначено в акті, цієї роботи проведено не було, командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 не в змозі був розпочати планування з виконання завдань за призначенням.

З висновку Акту службового розслідування вбачається наступне:

«даний випадок стався у зв`язку з порушенням вимог 11,36,37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та недостатнім рівнем керівництва особовим складом начальником центру зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та як наслідок не виконання поставлених завдань наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2016 та від 31.03.2017 №128, що призвело до втрати часу та зменшення термінів на підготовку військової частини польова пошта НОМЕР_4 до виконання завдань за призначенням».

Разом з тим, суд зазначає, що в акті службового розслідування не зазначено, які службові обов`язки та нормативно-правові акти не виконані чи порушені позивачем.

Згідно з наказом від 23.05.2017 року №209 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову невідповідність».

Знову ж таки, і даний наказ не містить відомостей про те які службові обов`язки та нормативно-правові акти ОСОБА_1 не виконані чи порушені.

Фактично, ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову невідповідність за незадовільне виконання функціональних та службових обов`язків, але ні в оскаржуваному наказі, ні в акті службового розслідування не зазначено, які саме функціональні та службові обов`язки незадовільно виконував позивач.

Оскільки оскаржуваний наказ не містить відомостей щодо правових норм, які були порушені позивачем, службове розслідування не враховує пояснення позивача і не розкриває суть вчинення дисциплінарного проступку, у матеріалах службового розслідування не вказано, які саме неправомірні дії вчинив позивач під час служби, суд вважає вірним що застосування дисциплінарного стягнення відбулось необґрунтовано, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу.

Більше того, суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять «Аркуш бесіди з полковником ОСОБА_1 , начальником Центру зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 » датованого 22 травня 2017 року, підписаного тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генералом-майором ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд зазначає, що Законом України від 16.03.2017 року №1952-УІІІ були внесені зміни до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та наказом Міністра оборони України від 12.05.2017 №263 були внесені зміни до Інструкції, внаслідок чого з цих нормативних актів була виключена норма про бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, за результатами службового розслідування.

Відтак, проведена тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генералом-майором ОСОБА_2 бесіда з ОСОБА_1 вчинена всупереч зазначеним законодавчим нормам.

Враховуючи встановлені у адміністративній справі обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем протиправно, необґрунтовано, упереджено, а відтак, підлягає скасуванню.

Суд, також, задовольняє позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №46 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року», відповідно до якого ОСОБА_1 не виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» премії віднесено до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

За змістом абзаців 1 та 2 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок його виплати визначається у тому числі Міністром оборони України.

На виконання вимог названої норми права Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі за текстом - Постанова № 1294).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Постанови № 1294 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

В силу пункту 9 Постанови № 1294 видатки, пов`язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329 (далі за текстом Наказ № 260).

Згідно із п 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони від 11.06.2008 № 260, командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю:

за невихід на службу без поважних причин;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння);

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником));

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину);

у разі накладення на військовослужбовця у календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження" (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником));

у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість (за місяць, у якому було здійснено відрахування);

у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи (за місяць, у якому закінчилося навчання).

Беручи до уваги визнання протиправними та скасування наказу відповідача, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення "попередження про неповну службову відповідність", суд дійшов висновку, що пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №46 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року» відповідно до якого ОСОБА_1 не виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Це ж саме стосується і позовних вимог щодо зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650 грн. 40 коп. за рахунок позбавлення ОСОБА_1 грошової премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року у повному обсязі відповідно до наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року» та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року надбавки за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року у повному обсязі, що є похідними від задоволених вище позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом з тим, що стосується позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасувати пункту 7 наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №128 від 31.03.2017 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 №82, суд зазначає наступне.

При вирішенні спору суд виходить з того, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обов`язковою ознакою дій, рішень (в тому числі і актів) чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Отже, із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, дії тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №128 від 31.03.2017 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 №82 самі по собі не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків, а відтак і не підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність судових витрат позивача, їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати Наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 23.05.2017 №209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника центра зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

3. Визнати незаконним та скасувати пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №46 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року» відповідно до якого ОСОБА_1 не виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року.

4. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року надбавки за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року у повному обсязі.

5. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650 грн. 40 коп. за рахунок позбавлення ОСОБА_1 грошової премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року у повному обсязі відповідно до наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року».

6. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя Н.М. Клименчук