Справа № 0940/1952/18
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. справа № 0940/1952/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

за участю секретаря Королевич О.В.,

за участю:

представника позивача: Липчук В.І.,

відповідача: на з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 218 361,07 грн, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2018 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі ГУ ДФС в Івано-Франківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2.) про стягнення податкового боргу у розмірі 218 361,07 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем станом на день подання адміністративного позову рахується податковий борг в розмірі 218 361, 07 грн, який виник в результаті несплати: податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 929, 18 грн, з яких 278, 68 грн - основне зобов'язання, 140,50 грн. штрафних санкцій та 510 грн. штрафних санкцій ; податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 84 301, 90 грн, з яких основне зобовязання у розмірі 43 567, 45 грн, 11 520, 66 грн штрафних санкцій та 29 213, 79 грн пені; військового збору у розмірі 3 631, 07 грн, з яких основне зобовязання у розмірі 1 630, 93 грн, штрафні санкції у розмірі 620, 23 грн та 1 379, 91 грн пені; податку на додану вартість із вироблених товарів в Україні в загальному розмірі 128 790, 32 грн, з яких 69 058, 46 грн основне зобов'язання, 17 268 грн штрафних санкцій та пені у розмірі 42 463, 86 грн; акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 708, 60 грн, з яких 533, 60 грн за ІІІ звітний податковий період, а 175 грн - за IV звітній податковий період. Заборгованість станом на день розгляду справи боржником не сплачена. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений засобами поштового зв'язку за адресою, зареєстрованою в ЄДРПОУ, однак поштове повідомлення повернулося з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с. 49-50).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.124 КАС України разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином (ч.4 ст.124 КАС України). За таких обставин, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Згідно із ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з тим, відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно із ч.6 ст.162, ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши відповідно до вимог ст.ст.260-262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_2 11.01.1995 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та з 14.10.1996 по 11.04.2018 він перебував на обліку в Калуській ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області (а.с.32-33, 44-47).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, посадовими особами податкового органу з 31.10.2017 по 20.11.2017 проведено планову документальну виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2016, за наслідками якої складено акт від 27.11.2017 №1300/09-19-13-07/ (а.с.11-13).

На підставі встановлених актом перевірки порушень, позивачем винесено податкові повідомлення-рішення: 1) податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017, яким за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн (а.с.15); 2) податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в розмірі 4 303,43 грн, а саме: за податковим зобов'язанням - 2480,93 грн; за штрафними фінансовими санкціями - 620,23 грн; пеня - 1202,27 грн (а.с.19); 3) податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, в розмірі 419,18 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням - 278,68 грн, за штрафними фінансовими санкціями - 140,50 грн (а.с.14); 4) податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 123 856,07 грн, в тому числі за основним податковим зобов'язанням - 69 070 грн, за штрафними фінансовими санкціями - 17 268 грн, а також пеня - 37 518,07 грн (а.с.22); 5) податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 83 687,97 грн, а саме: за основним податковим зобов'язанням - 46 082,61 грн; за штрафними фінансовими санкціями - 11 520,66 грн; пеня - 26 084,70 грн (а.с.17).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зазначені податкові повідомлення-рішення ФОП ОСОБА_2 оскаржив у судовому порядку. За результатами судового оскарження податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено судом (а.с.34-39).

Крім того, 18.04.2018 ФОП ОСОБА_2 подав податкову декларацію акцизного податку за ІІІ звітний податковий період 2018 року та 02.05.2018 - за ІV звітний податковий період 2018 року (а.с.27-30).

В зазначених деклараціях відповідач самостійно задекларував грошові зобов'язання з акцизного податку у розмірі 708, 60 грн (533, 60 грн. - за ІІІ звітний податковий період та 175 грн. - за ІV звітний податковий період).

Так, відповідач не сплатив грошові зобов'язання в розмірі 218 361, 07 грн, в результаті несплати:

- відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 429, 18 грн, з яких 278, 68 грн - основне зобов'язання, а 140, 50 грн штрафних санкцій;

- відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 донараховано штрафні санкції в розмірі 510 грн по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати;

- відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 84 301, 90 грн, з яких основне зобов'язання у розмірі 46 082, 61 грн (частково сплачено 2 515, 16 грн) залишок до стягнення становить 43 567, 45 грн, 11 520, 66 грн штрафних санкцій та 26 084, 70 грн (частково сплачено основне зобов'язання , томусума пені збільшилась на 3 129, 09 грн) залишок несплаченої пені - 29 213, 79 грн;

- відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 військового збору у розмірі 3 631, 07 грн, з яких основне зобов'язання у розмірі 2 480, 93 грн (частково сплачено850 грн) залишок до стягнення становить 1 630, 93 грн, штрафні санкції у розмірі 620, 23 грн та пені в розмірі 1 379, 91 грн ( частково сплачено 177, 64 грн ) залишок до стягнення становить 1 379, 91 грн;

- відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 податку на додану вартість із вироблених товарів в Україні в загальному розмірі 128 790, 32 грн, з яких 69 070 грн основного зобов'язання (частково сплачено 11, 54 грн) залишок до стягнення становить 69 058, 46 грн, 17 268 грн штрафних санкцій та пені у розмірі 37 518, 07 грн (частково сплачено 4 945,79 грн) залишок до стягнення становить 42 463, 86 грн;

- відповідно до декларацій з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 708, 60 грн, з яких 594 грн (частково сплачено 60, 40грн) залишок до стягнення становить 533, 60 грн за ІІІ звітний податковий період, а 175 грн - за IV звітній податковий період.

Вказане підтверджується зворотнім боком облікової картки ФОП ОСОБА_2 (а.с.16, 18, 20-21, 23-24) та довідкою про борг за платежами станом на 27.09.2018 (а.с.10).

ФОП ОСОБА_2 надіслано податкову вимогу форми «Ф» № 1-23 від 27.01.2015, яку вручено відповідачу 30.01.2015 (а.с.25-26). Податкова вимога на момент розгляду адміністративного позову податковим органом не відкликалась та нова податкова вимога відповідачу не надсилалась.

Несплата відповідачем вказаного податкового боргу слугувала підставою для звернення податкового органу з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного правового регулювання.

Згідно із ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 ПК України).

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Згідно із п.46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.176.1 ст.176 ПК України одним із обов'язків платника податків є обов'язок своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Стосовно податкового боргу ФОП ОСОБА_2, який виник в результаті несплати податкових зобов'язань відповідно до податкових повідомлень-рішень № , № , № , № та № від 20.12.2017, суд зазначає наступне.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Пунктом 177.2. статті 177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пункт 119.2 ст. 119 ПК України передбачає, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Відтак, позивачем правомірно застосовано до відповідача штрафні санкції в розмірі 510 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 за несвоєчасне (з порушенням встановлених строків) подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за IV квартал 2016 року (звіт форми №1ДФ) по найманим працівникам, а саме: подано 27.10.2017 при граничному терміні подання - 09.02.2017.

Стосовно донарахованих зобов'язань зі сплати військового збору, то відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПК України встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (фізичні особи-резиденти, фізичні особи-нерезиденти, податкові агенти, які отримують доходи з джерел їх походження в Україні (а для фізичних осіб-резидентів також і іноземні доходи)).

Згідно з п.п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПК України, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, зокрема, загальний річний оподатковуваний дохід до якого у тому числі відносяться доходи, отримані фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 ПК України.

А тому контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017 на підставі встановленого перевіркою заниження відповідачем чистого оподаткованого доходу та, відповідно, заниження військового збору, що підлягає сплаті за податковий період 2015 рік у розмірі 2480.93 грн.

Щодо недоутримання позивачем податку на доходи фізичних осіб з доходів на користь платників податків-фізичних осіб (найманих працівників то згідно з підпунктом а) п. 176.2 ст.176 ПК України, суд зазначає, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Контролюючий орган під час проведення перевірки правильності нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб встановив порушення відповідачем вимог пп. 162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.1 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок чого ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 недоутримав до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 278,68 грн. (в тому числі за жовтень 2014 року - 91,35 грн., за листопад 2014 року - 91,35 грн., за грудень 2014 року - 91,35 грн, за березень 2015 року - 4,63 грн.).

З огляду на вищенаведене, позивач на підставі податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2017 правомірно збільшив відповідачу суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 419,18 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням - 278,68 грн, за штрафними фінансовими санкціями - 140,50 грн .

Стосовно донарахування зобов'язання з податку на додану вартість, то відповідно до пункту 184.7 статті 184 ПК України, якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов'язаний визначити податкові зобов'язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Згідно з підпункту г) пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій передбачених п.198.5 ст. 198 Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Оскільки за результатами проведення перевірки позивачем виявлено залишок підакцизних товарів на дату анулювання платника податку на додану вартість в сумі 348553 (сума податку 99711 грн.) та встановлено заниження відповідачем зобов'язання з податку на додану вартість на суму 69 070 грн. за жовтень 2015 року, контролюючий орган правомірно визначив у податковому повідомленні-рішенні № від 20.12.2017 податкові зобов'язання відповідача з ПДВ в загальному розмірі 128790,32 грн.

Стосовно суми недоплаченого податку на доходи з фізичних осіб, суд зазначає, що відповідно до пункту 177.5 статті 177 ПК України встановлено, що фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, платник самостійно здійснює остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний рік, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати (пп.177.5.3, п. 177.5 ст. 177 ПК України)

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб (п.177.6 ст.177 ПК України).

Фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи (п. 177.11 ст.177 ПК України).

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Відтак, позивачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2017 та донараховано відповідачу податок з доходів фізичних осіб в загальному розмірі 83687,97 грн.

Щодо застосованих штрафних санкцій та пені нарахованих відповідачу, суд зазначає, що розмір штрафної санкції з податку з доходів фізичних осіб та військового збору передбачений п. 123.1 ст. 123 ПК України диференційований залежно від повторності визначення суми податкового зобов'язання з цього податку.

При цьому ознаки повторності виникають в тому випадку, коли визначення контролюючим органом податкового зобов'язання відбувається після того, як протягом останніх 1095 днів контролюючим органом вже було вчинено дії по визначенню податкового зобов'язання стосовно одного і того самого платника податків.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п.54.3.1, п.п.54.3.2, п.п.54.3.4, п.п.54.3.5, п.п.54.3.6 п.54.3 ст. 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст.129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Поряд з тим, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_2 оскаржив податкові повідомлення-рішення № , № , № , № та № від 20.12.2017 у судовому порядку. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 (адміністративна справа №809/15/18) в задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 відмовлено. На момент розгляду адміністративної справи, що розглядається, рішення суду в адміністративній справі №809/15/18 набрало законної сили (а.с.34-39). Після набрання судовим рішенням законної сили податкові зобов'язання, визначені оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, стали узгодженими.

Стосовно акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, суд зазначає наступне.

Згідно із п.п.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до п.п.222.1.1. п.222.1 ст.222 ПК України суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю (п.223.1 ст.223 ПК України).

Згідно із п.223.2. ст.223 ПК України платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2,215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Контроль за правильністю обчислення і своєчасністю сплати до бюджету податку з підакцизних товарів (продукції), що виробляються на території України, здійснюється контролюючими органами (п.224.1 ст.224 ПК України).

ФОП ОСОБА_2 18.04.2018 подав податкову декларацію акцизного податку за ІІІ звітний податковий період 2018 року та 02.05.2018 - за ІV звітний податковий період 2018 року (а.с.27-30). В зазначених деклараціях відповідач самостійно задекларував грошові зобов'язання з акцизного податку у розмірі 708, 60 грн (533, 60 грн. - за ІІІ звітний податковий період та 175 грн. - за ІV звітний податковий період).

Таким чином, відповідач самостійно визначив та не сплатив грошові зобов'язання з акцизного податку у розмірі 708.60 грн.

За наведених обставин, на час звернення позивача з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_2 за відповідачем рахується та підлягає до сплати податковий борг в розмірі 218 361, 07 грн. Податковий борг виник в результаті несплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 929, 18 грн., в тому числі і штрафних санкцій в розмірі 510 грн по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 84 301, 90 грн, з яких основне зобов'язання у розмірі 46 082, 61 грн частково сплачено, а залишок до стягнення становить 43 567, 45 грн, 11 520, 66 грн штрафних санкцій та залишок несплаченої пені - 29 213, 79 грн (частково сплачено основне зобов'язання , тому сума пені збільшилась на 3 129, 09 грн); військового збору у розмірі 3 631, 07 грн, з яких основне зобов'язання у розмірі 2 480, 93 грн частково сплачено, а залишок до стягнення становить 1 630, 93 грн, штрафні санкції у розмірі 620, 23 грн та пені в розмірі 1 379, 91 грн; податку н а додану вартість із вироблених товарів в Україні в загальному розмірі 128 790, 32 грн, з яких 69 070 грн основного зобов'язання частково сплачено, а залишок до стягнення становить 69 058, 46 грн, 17 268 грн штрафних санкцій та пені у розмірі 42 463, 86 грн.; акцизного податку в розмірі 708.60 грн.

Відповідно до п.п.14.1.156. п.14.1. ст.14 ПК України податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог п.59.1 ст.59 ПК України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 27.01.2015 за №1-23, яка отримана відповідачем 30.01.2015. Податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов'язань, відповідач не сплатив, а тому податкова вимога на змінену суму податкового боргу додатково відповідачу не надсилалась (а.с. 25).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 11.04.2018 припинив свою підприємницьку діяльність, про що внесено відомості до ЄДРПОУ (а.с.44-47).

Відповідно до абзацу другого п.п.65.10.8 п.65.10 ст.65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відтак, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності відповідача не припиняє його зобов'язання, які виникли під час провадження ним підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відтак, податковий борг у розмірі 218 361,07 грн підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.21 ст.95 ПК України).

Згідно із п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем понесені не були, а тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в дохід бюджету податковий борг в розмірі 218 361,07 грн (двісті вісімнадцять тисяч триста шістдесят одна гривня сім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності,20);

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Суддя Лучко О.О.

Рішення в повному обсязі складене 26 листопада 2018 р.