Справа № 818/934/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 листопада 2018 року

справа №818/934/16

адміністративне провадження №К/9901/7988/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у складі суддів Катунова В.В., Бершова Г.Є., Ральченка І.М. у справі №818/934/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фавор» до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання дій протиправними, -

У С Т А Н О В И В :

03 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фавор» (далі Товариство, платник єдиного внеску) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій з нарахування пені в сумі 10262,20 грн. в тому числі по податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 8845,53 грн., по миту на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 1416,67грн.

02 вересня 2016 року постановою Сумського окружного адміністративного суду у задоволені позову Товариства відмовлено з мотивів правомірності нарахування позивачу контролюючим органом пені на підставі норм Податкового кодексу України.

08 листопада 2016 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року, ухвалено нову постанову, якою задоволено позов Товариства, визнані протиправними дії податкового органу щодо нарахування Товариству пені в розмірі 10262,20 грн. в тому числі з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 8845,53 грн., по миту на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 1416,67 грн., з мотивів невідповідності її нарахування вимогам і порядку розрахунку пені, передбаченому статтею 129 Податкового кодексу України.

07 грудня 2016 року податковим органом подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, яке полягає у неправильному застосуванні до спірних відносин положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції .

26 грудня 2016 року Товариством подані заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, які долучені до матеріалів справи, в яких позивач, посилаючись на відсутність обчислення пені внаслідок своєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов'язань визначених податковим органом, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

08 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №818/934/16 з Сумського окружного адміністративного суду.

27 грудня 2016 року справа № 818/934/16 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

23 січня 2018 року справу № 818/934/16 разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/7988/18 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання Товариством вимог законодавства з питань державної митної справи за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 17 серпня 2015 року №47/18-28-22-05-16/30759962, на підставі якого керівником податкового органу 27 серпня 2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення № , яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів, на загальну суму 90 599,54 грн., в тому числі за основним платежем 72 479,63 грн., за штрафними санкціями 18 119,91 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання, на загальну суму 18 315,79 грн., в тому числі за основним платежем 14 652,63 грн., за штрафними санкціями 3 663,16 грн.

31 серпня 2015 року та 10 вересня 2015 року Товариством сплачено суму збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 48 588,58 грн. та 12147,15 грн. штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №, а також в сумі 7916,03 грн. та 1979 грн. штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням за №.

05 листопада 2015 року постановою Сумського окружного адміністративного суду по справі №818/3412/15 скасовано податкові повідомлення - рішення відповідача від 27 серпня 2015 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 23891,05 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5972,76 грн., № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання в сумі 6736,60 грн. та застосування суми штрафної санкції в сумі 1684,16 грн.

22 лютого 2016 року податковим органом за результатами судового оскарження винесені нові податкові повідомлення-рішення №, №, в яких вказано суми грошового зобов'язання, які не були скасовані в судовому порядку.

Листом від 12 березня 2016 року №2808/10/18-28-22-05-10, податковий орган повідомив Товариство про те, що на суму заниженого податкового зобов'язання, яке виникло при митному оформленні митних декларацій за весь період його заниження, нарахована пеня в сумі 10262,20, в тому числі з податку на додану вартість у розмірі 8845,53грн, по миту на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 1416,67 грн.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на аналізі абзацу "б" підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України згідно якого, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається - при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом та підпункту 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, за якою пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Суд апеляційної інстанції здійснив аналіз підпунктів 14.1.39, 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, пункту 31.1 статті 31, пунктів 57.2, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України дійшов до висновку, що різні строки сплати встановлені нормами цього кодексу при визначенні податковим органом грошового та податкового зобов'язання, в тому числі строках їх сплати, особливостями моменту початку нарахування пені для таких зобов'язань за положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 цього кодексу.

За положеннями підпункту 129.3.1. пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Як правильно встановив суд апеляційної інстанції застосовуючи викладену норму до спірних правовідносин, нарахування пені у будь-якому випадку мало закінчитися у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме на суму по податку на додану вартість в розмірі 48567,30 грн. 31 серпня 2015 року, на суму мита на товари в розмірі 7809,63 грн. 31 серпня 2015 року, на суму по податку на додану вартість в розмірі 21,28 грн. 10 вересня 2015 року, на суму мита на товари в розмірі 106,40 грн. 10 вересня 2015 року.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про невідповідність нарахування відповідачем Товариству пені в розмірі 10262,20 грн. вимогам і порядку розрахунку пені, встановленому статтею 129 Податкового кодексу України.

Суд вважає, що у межах спірних правовідносин відсутній об'єкт обчислення (нарахування) пені з огляду на те, що позивачем здійснена сплата нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання до збігу граничного строку сплати грошових зобов'язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях. Суд визнає недоведеним податковим органом складу податкового правопорушення в розумінні пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі №818/934/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер