Справа № 803/860/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/554/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року (головуючий суддя Ковальчук В.Д., м. Луцьк, повний текст складено 23.06.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Майструк І.І. звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Держгеокадастру у Волинській області в якому просив визнати дії протиправними щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для ведення фермерського господарства як учаснику бойових дій та зобов'язати надати такий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 18,7027 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району, в оренду для ведення фермерського господарства як учаснику бойових дій та голові фермерського господарства Пірванче-Агро ОСОБА_1 поза земельними торгами.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для ведення фермерського господарства як учаснику бойових дій. Зобов'язано головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 18,7027 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району, в оренду для ведення фермерського господарства Пірванче-Агро, як учаснику бойових дій. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Держгеокадастру у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що рішення в частині задоволення позовних вимог є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що Майструк І.І. звернувся до головного управління про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для ведення фермерського господарства як учаснику бойових дій площею 18,7027 га, кадастровий номер НОМЕР_1. яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району. Відповідно до листа Головного управління від 25.04.2018 року № 27-3-0.3- 3027/2-18 надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вказаної у зверненні земельної ділянки не є можливим у зв'язку з тим, що згідно вимог ст. 134 Земельного кодексу України отримання земельної ділянки передбачає проведення земельних торгів.

Апелянт зазначає, що з відповідним клопотанням до головного управлінням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, звертався голова фермерського господарства «Пірванче-Агро» Майструк І.І., як представник юридичної особи, а не безпосередньо фізична особа, яка має статус учасника бойових дій. Таким чином, посилання позивача на ч. 3 ст. 134 ЗК України: «Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до п. 19 і 20 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є абсурдним та неправомірним. Тобто гарантії Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поширюються лише на фізичних осіб при безоплатній передачі земельних ділянок. Слід зазначити, що дія ч. 3 ст. 134 ЗК України поширюється лише при безоплатній передачі земельних ділянок у власність громадянам.

У даному випадку місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що передбачено ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Головне управління зобов'язане надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та безоплатно передавати земельні ділянки у власність лише фізичним особам, які мають статус учасника бойових дій яким надано відповідно до п. 19 і 20 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Слід наголосити також, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений у ст. 118 ЗК України та нормами ст. 121 ЗК України.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Дана норма Закону підтверджує правомірність дій Головного управління, оскільки ч. 3 ст. 134 ЗК України передбачено, що земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок, а безоплатна передача земельної ділянки не може бути застосовано при орендних відносинах.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до вимог статей 89, 91 , 92 Цивільного кодексу України та Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Зокрема, статтею 31 ЗК передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі.

Також апелянт заначає, що момент звернення до головного управління громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки звертався голова вже створеного фермерського господарства «Пірванче-Агро» Майструк І.І., як представник юридичної особи.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України, а тому позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування листа Головного управління від 25.04.2018 № 27-3-0.3-3027/2-18 не підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Мйструк І.І. є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України та є засновником, власником та керівником створеного фермерського господарства Пірванче-Агро. Майструк І.І. звернувся до головного управління Держгеокадастру у Волинській області як голова фермерського господарства Пірванче-Агро із заявою від 27.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 18,7027 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району, в оренду для ведення фермерського господарства Пірванче-Агро, як учаснику бойових дій, без проведення аукціону. До заяви позивач додав наступні документи: копію посвідчення учасника бойових дій; викопіювання з кадастрової карти; довідку форми 6-зем; копію статуту фермерського господарства; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; паспортні дані. Головне управління Держгеокадастру у Волинській області надіслало позивачу лист від 25.04.2018 року №27-3-0.3-3027/2-18, в якому повідомило, що відповідно до Закону України від 18.02.2016 №1012-VIII «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», який набрав чинності 03 квітня 2016 року, надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на умовах оренди підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах). Відповідач вказав на те, що згідно п. 2 ст. 134 Земельного кодексу України позивач не може отримати земельну ділянку в оренду без конкурентних засада, тому надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки в оренду не є можливим.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок передачі земельної ділянки в оренду визначений статтею 124 ЗК України, відповідно до якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.134 ЗК України). При цьому, частиною 3 статті 134 ЗК України передбачено, що земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З огляду на зазначене суд першої інстанції вірно вважав, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності здійснюється без проведення земельних торгів в тому числі і у випадку передачі таких земельних ділянок особам, які мають статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вищенаведені норми законодавства дозволяють передавати земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності без проведення торгів і при безоплатній їх передачі у власність особам, визначених частиною 3 статті 134 ЗК України, так і під час передачі їх в оренду даним особам.

Як з'ясовано судом першої інстанції, що до переліку таких осіб, визначених пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить і позивач. При цьому, в заяві позивач вказав у зв'язку з чим просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для ведення фермерського господарства без проведення аукціону, а саме у зв'язку з тим, що є учасником Антитерористичної операції.

Так як передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, то суд вірно вважав, що позивачу як учаснику бойових дій, передачу в оренду земельної ділянки державної власності повинна також здійснюватися поза земельними торгами в порядку, встановленому статтею 123 ЗК України.

Частиною 1 статті 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 3 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для ведення фермерського господарства, як учаснику бойових дій, є протиправними.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягає задоволенню вимога позивача на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 18,7027 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району, в оренду для ведення фермерського господарства Пірванче-Агро, як учаснику бойових дій, оскільки адміністративний суд, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування (оренду) відповідно до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України відноситься до виключних повноважень, в даному випадку, територіального органу центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, а саме до виключних повноважень відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі № 803/860/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.М. Судова-Хомюк

Т.І. Шинкар

Повний текст складено 21.11.2018