Справа № 804/1082/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

21 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/1082/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 р. (суддя Чорна В.В.) в справі № 804/1082/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної ради в м.Кривому Розі про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної ради м.Кривого Рогу в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив визнати протиправною(неправомірною) бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2017-2018 рр. згідно вимог діючого законодавства України, та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2017-2018 рр. відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення від 19.04.2018 р. з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на те, що при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС слід керуватись ч4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції що діяла до 22.05.2016 року, оскільки виплата щорічної допомоги позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12.07.2005 року звужує зміст та обсяг прав і свобод що суперечить ч.3 ст. 22 Конституції України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.04.2014 року, інвалідність 3 групи встановлена 14.04.2014 року.

25.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної ради в м.Кривому Розі із заявою про надання щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат за 2016-2018 року, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 23.01.2018 року №Ч-30/063 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що у червні 2016 року та лютому 2017 року йому було виплачено допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 роки в розмірі 90 грн. у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з відповідними змінами). Щорічну допомогу за 2018 рік позивачу буде нараховано і виплачено у такому ж розмірі до кінця року по мірі надходження субвенцій з державного бюджету.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень правомірно здійснено виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення в розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року (зі змінами) в розмірі 90,00 гривень.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.04.2014 року, інвалідність 3 групи встановлена 14.04.2014 року.

25.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про надання щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат за 2016-2018 року.

Листом від 23.01.2018 року №Ч-30/063 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що у червні 2016 року та лютому 2017 року йому було виплачено допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 роки в розмірі 90 грн. у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року. Щорічну допомогу за 2018 рік позивачу буде нараховано і виплачено у такому ж розмірі до кінця року по мірі надходження субвенцій з державного бюджету.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім'ям у зв'язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення.

Одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 10 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 р., щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, - в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлено, у таких розмірах, зокрема інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень;

На підставі викладеного, виплачуючи позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року, що прямо передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та нормами Бюджетного кодексу України, відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень довів правомірність власних дій, що полягали у виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2017 рік у розмірі 90,00 грн. Крім того позивача повідомлено про те, що у 2018 році зазначену допомогу нараховано та буде виплачено в розмірі 90,00 грн. Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належить до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. Фактичне виконання зобов'язань в будь-якому випадку має здійснюватися згідно з бюджетним законодавством по мірі надходжень субвенції з державного бюджету.

Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є обгрунтованим.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 р. в справі № 804/1082/18 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 р. (суддя Чорна В.В.) в справі № 804/1082/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної ради в м.Кривому Розі про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 21.11.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21.11.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко