Справа № 461/643/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м.Київ

справа №461/643/15-а

адміністративне провадження №К/9901/4989/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. (судді: Кухтей Р.В., Яворський І.О., Нос С.П.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 145 від 30.04.2014р. «Про демонтаж прибудови та приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 10.09.1998р. №1061 її батьком було розпочато проведення будівельних робіт, однак він не завершив їх та не здав в експлуатацію здійснену добудову. На час прийняття оскаржуваного рішення проведення такого роду робіт не відноситься до IV чи V категорії складності згідно ст. 37 Закону України "Про врегулювання містобудівної діяльності". Після реконструкції квартира відповідає будівельним нормам.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.02.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження відповідача № 145 від 30.04.2014р. «Про демонтаж прибудови та приведення квартири на АДРЕСА_1 до попереднього стану».

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині.

У запереченні на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції у даній справі - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1061 від 10.09.1998р. було затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про можливість перепланування та розширення за рахунок прибудови квартири на АДРЕСА_1, згідно поданих проектних пропозицій (а.с.6).

Згідно п.п. 2.1, 2.2 п.2 розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1061 від 10.09.1998 р., ОСОБА_3 зобов'язано розробити робочу документацію (ліцензованою проектною організацією) на виконання вказаних вище робіт та погодити її у встановленому чинним законодавством порядку та звернутися в інспекцію Держархбудконтролю для отримання дозволу на ведення робіт. І лише після виконання вимог вказаних вище пунктів, відповідно до п.п.2.3 п.2 цього розпорядження за власні кошти виконати роботи, згідно погодженого проекту (а.с.6).

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № р-245 від 03.06.2010 р. змінено договір найму жилого приміщення квартири по АДРЕСА_1 та укладено його з позивачем, так як основний квартиронаймач - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5)

Відповідачем 30.04.2014р. на підставі листа інспекції державно-архітектурного будівельного контролю у Львівській області від 02.04.2012р., акту ЛКП «Княже місто» від 01.11.2013 р., постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 29 від 10.04.2014р. та протоколу № 13 засідання міжвідомчої комісії Галицького району від 22.04.2014р., прийнято розпорядження № 145 «Про демонтаж прибудови та приведення квартири по АДРЕСА_1 до попереднього стану», яким зобов'язано позивача, наймача даної квартири, за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову та привести квартиру до попереднього стану. (а.с.11)

Розглядаючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 100 Житлового кодексу України та п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р., реконструкцію квартири на АДРЕСА_1 було здійснено без одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що оскільки розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №1061 від 10.09.1998р., затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про можливість перепланування та розширення за рахунок прибудови кв. АДРЕСА_1 та зобов'язано батька позивача - ОСОБА_3 розробити робочу документацію, звернутися в інспекцію Держархбудконтролю для отримання дозволу на ведення робіт та лише після того виконати роботи, згідно погодженого проекту, позивачем не виконано вимог вищезазначеного розпорядження та проведено реконструкцію кв. АДРЕСА_1 без додержання цих вимог.

В свою чергу скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», статтею 37 якого передбачено, що право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому, відповідно до порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011р., до об'єктів будівництва IV і V категорій складності реконструкція квартири не відноситься.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження, наймач квартири змінився, а застосування до спірних правовідносин положень ст. 100 Житлового кодексу України та п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. є безпідставним.

З висновками апеляційного суду про задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують та є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що перепланування квартири було здійснено після одержання дозволу виконавчого органу на виконання таких робіт на підставі висновку міжвідомчої комісії про можливість такого перепланування, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про протиправність рішення відповідача про демонтаж прибудови та приведення квартири до попереднього стану.

Крім того, за правилами пункту 1. 4. 6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р. обов'язок наймача привести житлове приміщення до попереднього стану виникає лише в разі, якщо таке переобладнання чи перепланування призводить до порушень конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

Посилання в обґрунтування касаційної скарги на те, що добудова об'єкта здійснена без документа, що дає право на проведення будівельних робіт та є самовільним будівництвом є безпідставним, оскільки судами встановлено, що розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1061 від 10.09.1998р. затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про можливість перепланування та розширення за рахунок прибудови квартири по АДРЕСА_1, згідно поданих проектних пропозицій.

Посилання відповідача обґрунтування касаційної скарги на те, що позивач здійснює реконструкцію з порушенням вимог містобудівного законодавства без оформлення права на земельну ділянку для добудови приміщення також є безпідставним та висновків апеляційного суду не спростовує, оскільки позивач є наймачем жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 з 2010 року, а право на розширення та добудову об'єкта надано відповідачем у 1998 році.

Посилання відповідача на те, що позивачем завдано шкоди об'єкту культурної спадщини також є безпідставним та висновків суду апеляційної інстанції не спростовує, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо віднесення будинку по АДРЕСА_1 до пам'яток архітектури, і такі обставини, не були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 349, 345, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук