Справа № 808/2097/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

22 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2097/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року (суддя Прасов О. О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про стягнення заборгованості з виплати щорічної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4605,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.05.2011 по справі №2-а/2313/11 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області здійснити позивачу перерахунок та виплатити одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у відповідності до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2013 по справі №2-а/2313/11 рішення суду першої інстанції залишено без змін, у зв'язку з чим постанова Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.05.2011 по справі № 2-а/2313/11 набрала законної сили. Позивач неодноразово звертався до УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області з заявою про виконання судового рішення, але інформації не отримувала. 28.02.2017 ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою у про виконання рішення суду. Листом №679 від 13.03.2017 УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області відповів позивачу, що управлінням відповідно до рішення Енергодарського міського суду Запорізької області №2а-2313/11 було проведено перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, з урахуванням раніше виплачених сум. В результаті перерахунку ОСОБА_1. нараховано 4605,00 гривень. Однак, відповідач зазначає, що не має можливості виконати рішення суду у повному обсязі через відсутність бюджетних призначень на виконання рішень суддів. На час звернення до суду з цим позовом постанова не виконана. Враховуючи наявність заборгованості зі сплати одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у відповідності до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4605,00 грн., у позивача виникла необхідність звернутись до суду з позовом про стягнення коштів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем вичерпано всі законні можливості для забезпечення виконання рішення суду, а саме: неодноразові звернення до відповідача із заявами про виконання судового рішення; проведення державним виконавцем виконавчих дій за виконавчим провадженням щодо примусового виконання рішення суду. Таким чином, звернення до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення залишається єдиною можливістю для забезпечення виконання судового рішення в повному обсязі. Відмова у задоволенні позовної заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення позбавляє позивача конституційного та громадянського права на виконання судового рішення, що набрало законної сили та унеможливлює виконання судового рішення, що є невід'ємною частиною права на справедливий суд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.05.2011 по справі №2-а-2313/11 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області здійснити позивачу перерахунок та виплатити одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у відповідності до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а. с. 8)

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2013 по справі №2-а/2313/11 рішення суду першої інстанції залишено без змін, у зв'язку з чим постанова Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.05.2011 по справі № 2-а/2313/11 набрала законної сили. (а.с.9)

На виконання постанови управлінням проведено перерахунок, в результаті якого позивачу нараховано 4605,00 грн., та зазначено, що виплата буде здійснена за наявності відповідних асигнувань.

У межах даної справи заявлено позов щодо можливості змінити спосіб та порядок виконання що постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.05.2011 по справі №2-а-2313/11.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічна норма міститься у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017 року.

За приписами частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017 року) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

При цьому, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (частина 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017 року))

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Для відновлення права ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку та виплати їй відповідних соціальних виплат Енергодарським міським судом Запорізької області 30.05.2011 прийнято постанову по справі № 2-а/2313/11 про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у відповідності до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4605,00 грн., що відповідало заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності, закріпленому у статті 11 КАС України в редакції, яка була чинною на час звернення до суду із цим позовом.

Вказана постанова є невиконаною відповідачем в частині виплати суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, проте це не є підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4605,00 грн., оскільки відбувається дублювання існуючого та такого, що набрало законної сили судового рішення.

Крім того, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення конкретної суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Щодо посилання позивач у апеляційній скарзі на практику Європейського суду з прав людини, що орган державної влади не має права посилатись на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу, то колегія суддів вважає, що така практика не є підставою для зміни способу та порядку виконання рішення, а стосується саме заходів виконання рішення суду по суті позовних вимог про зобов'язання виплатити відповідні соціальні виплати.

За викладених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, пояснень про докази до апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 22.11.2018 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22.11.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Н.А. Бишевська

суддя А.В. Суховаров