Справа № 1440/1853/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 р.

м.Одеса

Справа № 1440/1853/18

Категорія: 8.1

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Колегія суддів П’ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо розгляду скарги №1679/36 від 31.08.2017р. на податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 р. № і вважати її повністю задоволеною.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року адміністративний позов Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" та додані до нього матеріали повернуті позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою зобов’язати суд першої інстанції порушити провадження за адміністративним позовом. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково прийняв рішення про повернення позову, оскільки результати розгляду скарги не пов’язані з такою протиправною бездіяльністю, винесене рішення №24754/6/99-99-11-03-01-25 від 31.10.2017 р. не є підтвердженням цьому, а тому суд не вірно визначив момент коли відбулось порушення прав позивача і коли стало відомо про порушення його прав.

Відзив на апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

21.11.2018 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника апелянта про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертаючись до суду з адміністративним позовом просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо розгляду скарги №1679/36 від 31.08.2017 р. на податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 р. № і вважати її повністю задоволеною.

Також з матеріалів наданих позивачем до позовної заяви вбачається, що позивач дізнався про рішення відповідача про результати розгляду скарги, яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 р. № без змін 03.11.2017 р., про що свідчить вхідний штамп з присвоєнням вх.№ 4387 позивача.

Приймаючи ухвалу про повернення адміністративного позову суд зазначив, що Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" з даним позовом звернувся до суду 03.08.2018 року, тобто майже через рік (9 місяців) після отримання рішення на свою скаргу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1,2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В редакції КАС України, яка діяла до 15.12.2017 року, ч.2 ст.99 КАС України встановлювались аналогічні строки звернення до суду.

Згідно частини 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до частини 2 цієї статті якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи Миколаївський окружний адміністративний суд повертаючи позов зазначив, що позивач з даним позовом звернувся до суду 03.08.2018 року, тобто майже через рік (9 місяців) після отримання рішення на свою скаргу. Позивач посилається на те, що про порушення своїх прав він дізнався з дня, коли з нього було стягнуто борг за рішенням податкового органу, коли за їх наслідком в активах позивача відбулися зміни, а саме 04.05.2018 року.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що перебіг строку звернення до суду починається з дня коли з нього було стягнуто борг за рішенням податкового органу, однак предметом позову є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його скарги на податкове повідомлення - рішення від 18.08.2017 р. №.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення про відмову в задоволенні скарги та залишення в силі рішення податкового органу позивач отримав 03.11.2017 р.

Таким чином строк звернення до суду слід відраховувати з дати отримання позивачем рішення про відмову в задоволенні скарги та залишені без змін податкового повідомлення рішення, а саме з 03.11.2017 року.

Таким чином, останнім днем звернення до суду є 03.05.2018. Однак позов подано лише 03.08.2018 року, тобто з пропуском строку.

Доводи апелянта про те, що скарга від 31.08.2017 р. №1679/36 на податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017 р. на теперішній час є повністю задоволеною колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач оскаржує протиправну бездіяльність податкового органу, щодо розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 року №. №, рішення про результати розгляду скарги позивача отримано ним 03.11.2017 року, однак до суду позивач звернувся лише 03.08.2018 року

З урахуванням викладених обставин судова колегія вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки ним оскаржується бездіяльність відповідача, щодо розгляду його скарги, а не податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 р. №, на підставі якого стягнуто борг, адміністративний позов подано до суду з пропуском встановленого строку.

Враховуючи вимоги статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов'язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов'язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб'єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Враховуючи, що позовну заяву подано позивачем після закінчення строку, встановленого КАС України, підстави викладені позивачем для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" – залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов