Справа № 338/1017/14-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року

Київ

справа №338/1017/14-а

адміністративне провадження №К/9901/1656/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

Суддів: Шарапи В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 338/1017/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та скасування наказу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Запотічного І.І., суддів - Довгої О.І., Костіва М.В.),

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулась до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним рішення начальника управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації про притягнення позивача до дисциплінарного покарання;

- скасувати наказ № 49 - к від 16.05.2014 року «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_2 та відсторонення її від виконання службових обов'язків».

Короткий зміст рішення суду І інстанції

21 липня 2014 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області вирішив:

- в позові ОСОБА_2 до відповідача - відмовити.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

27 квітня 2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив:

- апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити;

- постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21.07.2014 року у справі № 338/1017/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Суд апеляційної інстанції визнав протиправними дії начальника управління соціального захисту населення Богородчанської РДА щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Крім того, було скасовано пункт 1 наказу № 49-к від 16.05.2014 року «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_2 та відсторонення її від виконання посадових обов'язків».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2015 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації, яка у січні 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

У касаційній скарзі скаржник просить:

- скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року та залишити в силі постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2014 року.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

Відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначив, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував положення та норми окремих законодавчих актів, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Позивач скористалась своїм процесуальним правом та подала заперечення на касаційну скаргу в яких просила постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року залишити без змін, а касаційну скаргу відповідача - без задоволення.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працює начальником відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення Богородчанської районної державної адміністрації.

Рішенням начальника управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Луніва В. видано наказ № 49 - к від 16.05.2014 року «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_2 та відсторонення її від виконання службових обов'язків».

Спірним наказом оголошено догану за порушення допущені позивачем, як начальником відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення, а саме: за відмову від виконання розписаних їй документів та за бездіяльність щодо організації підписання договорів про санаторно-курортне лікування осіб відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та "Про жертви нацистських переслідувань".

Не погоджуючись з оскаржуваним наказом та накладенням на неї дисциплінарного стягнення, позивач звернулась до суду та просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ

Стаття 10. Основні обов'язки державних службовців

Основними обов'язками державних службовців є:

додержання Конституції України та інших актів законодавства України;

забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції;

недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників;

збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню;

постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 р. № 322-VIII (далі - КЗпП України)

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення, яке застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, тобто правил поведінки, яких необхідно дотримуватися під час виконання трудових обов'язків (встановлених колективним або трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією і т. д.).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція)

Відповідно до статті 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Судами встановлено, що в травні 2014 року позивач відмовилась виконати п.п.1,2,7 розпорядження Івано-Франківської ОДА від 06.05.2014 року № 233 «Про затвердження плану заходів щодо визначення та задоволення соціально-побутових потреб та потреб у медичній допомозі ветеранів війни, жертв нацистських переслідувань та сімей загиблих воїнів», які їй доручені начальником управління.

Під час проведення службового розслідування комісією Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації 04.06.2014 року, встановлено, що ОСОБА_2 не виконуються вимоги ст. 10 Закону України «Про державну службу», в частині безпосереднього не виконання покладених на неї службових обов'язків, своєчасного і точного виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників та сумлінно не виконувала службові обов'язки, що заподіяли значну моральну шкоду громадянинові, державі, установі, в зв'язку з недодержання позивачем законодавства про державну службу.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в поясненні позивача відповідачу було зазначено, що вона не виконувала покладені на неї обов'язки, вважаючи, що начальник управління неналежно організовує роботу, зобов'язує виконувати неналежні їй обов'язки. Позивач вважає, що дані обов'язки повинні виконувати інші відділи.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_2 відмовлялась виконувати покладені на неї обов'язки, що привело до скарг населення щодо роботи управління.

Таким чином, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ № 49 - к від 16.05.2014 року «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_2 та відсторонення її від виконання службових обов'язків» видано законно.

Крім того, суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 визнав дії протиправними саме начальника управління соціального захисту населення Богородчанської РДА щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, однак начальник не був стороною у вказаному спорі і вимоги про визнання його дій протиправними не ставились в межах розгляду цієї адміністративної справи.

Статтею 10 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Таким чином, якщо позивач вважала, що начальник управління зобов'язує позивача виконувати неналежні їй обов'язки то вона мала право невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Судом апеляційної інстанції встановлена просто незгода позивачки з неналежною організацією роботи в управлінні соціального захисту населення Богородчанської РДА та відмова виконувати вказівку посадової особи, яка дала доручення, в той час як Законом України «Про державну службу» передбачена обов'язковість виконання державними службовцями розпоряджень і вказівок своїх керівників.

З огляду на викладене, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року має бути скасованою, а постанова Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2014 року - залишена в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації - задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року в цій справі - скасувати.

3. Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2014 року в цій справі - залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич