Справа № 466/7714/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2784/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2018 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Невойта П. С., повний текст рішення виготовлений 24 жовтня 2018 року) у справі № 466/7714/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Закарпатській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 613296 від 21.09.2018, закрити справу про адміністративне правопорушення, звільнивши його, ОСОБА_1, від адміністративної відповідальності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.10.2018 позов задоволено частково.

Змінено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 613296 від 21.09.2018, винесену інспектором Юрик М. В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП на підставі статті 22 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з малозначністю правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що невиконання позивачем вимог знаку 3.41 - «Контроль» було пов'язано з вказівкою працівника поліції здійснити зупинку транспортного засобу у вказаному місці. Відповідно до пункту 8.3 Правил дорожнього руху сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов'язковими для виконання. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 виконував вказівку працівника поліції щодо зупинки керованого ним транспортного засобу у визначеному місці, в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху, однак, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, прийшов до висновку про звільнення позивача від адміністративної відповідальності, з оголошенням йому усного зауваження, та закриття провадження у справі у зв'язку з малозначністю.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 21.09.2018 близько 15:00 год. ОСОБА_1 разом з своєю дружиною ОСОБА_2 рухалися на її транспортному засобі BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп в сторону м. Ужгорода Закарпатської області.

Приблизно на 717 км вищевказаної автодороги неподалік стаціонарного посту поліції «Нижні Ворота», що у смт. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, позивач під'їжджав зі швидкістю 5 км/год до знаку 3.41 «Контроль» (відповідно до якого забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо) для виконання вимоги вказаного знаку, тобто зупинки транспортного засобу.

Однак, у зв'язку з вимогою працівника поліції, який за допомогою жезла регулювальника перед запланованою позивачем зупинкою на знак 3.41 «Контроль» вказав про зупинку транспортного засобу на запропоноване місце зупинки, яке знаходилось на відстані 10 метрів від стаціонарного посту та 30 метрів від розташування знаку 3.41 «Контроль», ОСОБА_1 не виконано вимогу знаку 3.41 «Контроль», про що складено постанову про накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 255 грн.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Закон передбачає відповідальність за вказане правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Підпунктом 1.3 пункту 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 3.41 «Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Згідно з пунктом 8.3 Правил дорожнього руху сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов'язковими для виконання.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з статтею 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, в тому числі за статтею 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Зокрема, відповідачем не додано до постанови жодних доказів, зокрема, фотоматеріалів, відеоматеріалів тощо чи пояснень свідків, які свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Беручи до уваги обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки він не здійснив зупинки перед дорожнім знаком 3.41 «Контроль» у зв'язку з виконанням вказівки працівника поліції, який здійснював функції регулювальника дорожнього руху, та вказав позивачу на конкретне місце зупинки транспортного засобу, що знаходилось на відстані 10 метрів від стаціонарного посту та 30 метрів від розташування знаку 3.41 «Контроль».

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з наведеним, постанова інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Юрика М. В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 613296 від 21.09.2018 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного та належного з'ясування усіх обставин справи, це є підставою для його скасування та прийняття постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з вказаних вище підстав.

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2018 року у справі № 466/7714/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Юрик Марини Володимирівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 613296 від 21.09.2018, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255 грн відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський