Справа № 826/6547/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6547/16 Суддя першої інстанції: Данилишин В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича на прийняту у порядку письмового провадження постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 (далі - Позивачі) звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» (далі - Відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-2, Фонд) про:

- визнання незаконною бездіяльності Уповноваженої особи щодо невключення Позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт» за рахунок Фонду;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо Позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- зобов'язання Фонду включити Позивачів до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2016 року позов задоволено частково - визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення Позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт» та зобов'язано Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо Позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт» із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за вкладами. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою не приймалося рішення про віднесення до нікчемних договорів банківського рахунку фізичної особи, укладених між Позивачами та ПАТ «КБ «Стандарт», а посилання Відповідача-1 на те, що причиною невключення вказаних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є звернення до правоохоронних органів, є безпідставним. Крім того, суд підкреслив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується внесення Позивачами коштів на рахунки у банку самостійно, а відтак правових підстав для невключення фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не було.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що вимоги до Відповідача-2 є передчасними, оскільки покладенню на Фонд обов'язку щодо внесення Позивачів до Загального реєстру вкладників обов'язково повинно передувати направлення Уповноваженою особою додаткової інформації.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не узгоджується з нормами матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, Позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять змінити постанову суду, виклавши перший абзац резолютивної частини останньої наступним чином: «Позов задовольнити повністю» та абзац четвертий резолютивної частини постанови у такій редакції: «Зобов'язати Державну організацію (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (місцезнаходження:04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, код ЄДРПОУ №21708016) включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5), ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6), ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7), ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9), ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10), ОСОБА_11 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11), ОСОБА_12 (ідентифікаційний номер НОМЕР_12), ОСОБА_13 (ідентифікаційний номер НОМЕР_13), ОСОБА_14 (ідентифікаційний номер НОМЕР_14), ОСОБА_15 (ідентифікаційний номер НОМЕР_15), ОСОБА_16 (ідентифікаційний номер НОМЕР_16), ОСОБА_17 (ідентифікаційний номер НОМЕР_17), ОСОБА_18 (ідентифікаційний номер НОМЕР_18), ОСОБА_19 (ідентифікаційний номер НОМЕР_19), ОСОБА_20 (ідентифікаційний номер НОМЕР_20), ОСОБА_21 (ідентифікаційний номер НОМЕР_21), ОСОБА_22 (ідентифікаційний номер НОМЕР_22) до загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.». В іншій частині постанову суду просили залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначали, що відмова у задоволенні позовних вимог до Фонду унеможливить подальше звернення Позивачів до суду із таким позовом до Відповідача-2, що ставить під загрозу їх права як вкладників ПАТ «КБ «Стандарт». Крім того, стверджують, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не може залежати від рішення Фонду щодо включення Позивачів до загального реєстру вкладників.

Крім того, не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. При цьому наголошує на тому, що позовні вимоги заявлені до Уповноваженої особи Ірклієнка Ю.П., у той час як Уповноваженою особою у період виникнення спірних правовідносин був Грицак І.Ю. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Підкреслює на неврахуванні та недослідженні судом, що Уповноваженою особою Грицаком І.Ю. було реалізовано свої функції шляхом прийняття наказу від 19.06.2015 року №2/2-ОД про тимчасове обмеження здійснення банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками, до переліку яких входили також і рахунки Позивачів. Стверджує, що кошти на рахунки Позивачів надходили внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта банку, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а наведені обставини є перешкодою для включення осіб до переліку вкладників та свідчать про нікчемність правочинів у відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що прийнято наказ від 09.09.2015 року №11.

Після усунення визначених в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2016 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивачів та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.10.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 року зупинено провадження у справі до 02.11.2016 року.

Після усунення визначених в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2016 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.11.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 року поновлено провадження у справі та відкладено її розгляд на 16.11.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 року зупинено провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України подання Верховного Суду України від 08.07.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 року поновлено провадження у справі.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1476/15.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 року продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкладено її розгляд на 09.10.2018 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.11.2018 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Уповноваженої особи про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №810/351/16.

У судовому засіданні представник Відповідача-1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав. Проти задоволення апеляційної скарги Позивачів - заперечував з підстав її необґрунтованості.

Представник ОСОБА_20 підтримав доводи та вимоги власної апеляційної скарги, водночас проти задоволення апеляційної скарги Уповноваженої особи заперечував у повному обсязі.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що між Позивачами та ПАТ «КБ «Стандарт» 04.02.2015 року укладені договори банківського рахунку фізичної особи (т. 1 а.с. 49-52, 55-58, 75-78, 92-95, 101-104, 117-120, 127-130, 133-136, 165-167, 178-181, 193-196, 207-210, 219-222, 231-234, 250-253, 267-270, 282-286, 297-300, 303-306), за умовами яких банк відкриває клієнту поточних рахунок та здійснює операції за дорученням клієнта.

Згідно наявних у матеріалах справи квитанціях, 04.02.2015 року Позивачами внесені кошти на рахунки, відкриті за вказаними вище договорами, а саме, ОСОБА_1 - в сумі 184370,00 грн., ОСОБА_2 - в сумі 171670,00 грн., ОСОБА_3 - в сумі 184370,00 грн., ОСОБА_4 - в сумі 182770,00 грн., ОСОБА_5 - в сумі 198170,00 грн., ОСОБА_6 - в сумі 182770,00 грн., ОСОБА_7 - в сумі 171170,00 грн., ОСОБА_8 - в сумі 198970,00 грн., ОСОБА_9 - в сумі 191670,00 грн., ОСОБА_10 - в сумі 180270,00 грн., ОСОБА_11 - в сумі 187770,00 грн., ОСОБА_12 - в сумі 169370,00 грн., ОСОБА_13 - в сумі 184470,00 грн., ОСОБА_14 - в сумі 176970,00 грн., ОСОБА_15 - в сумі 181970,00 грн., ОСОБА_16 - в сумі 184470,00 грн., ОСОБА_17 - в сумі 199570,00 грн., ОСОБА_18 - в сумі 194870,00 грн., ОСОБА_19 - в сумі 188750,00 грн., ОСОБА_20 - в сумі 182270,00 грн., ОСОБА_21 - в сумі 184470,00 грн., ОСОБА_22 - в сумі 196670,00 грн. (т. 1 а.с. 53, 59, 79, 96, 105, 121, 131, 137, 168, 182, 197, 211, 223, 235, 254, 271, 287, 301, 307).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015 року № 116 «Про віднесення ПАТ «КБ «Стандарт» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19.02.2015 року № 38 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт», згідно якого з 20.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт».

У подальшому, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 101 від 18.05.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» до 18.06.2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Грицака І.Ю..

Наказом Уповноваженої особи 19.06.2015 року № 2/2-ОД «Про тимчасового обмеження здійснення банком на час ліквідації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників на час проведення досудового розслідування правоохоронними органами» тимчасово обмежено здійснення банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам, в тому числі Позивачам, на час проведення досудового розслідування правоохоронними органами.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 18.06.2015 року № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19.06.2015 року № 120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно якого було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Грицака І.Ю. строком на 1 рік з 19.06.2015 року до 18.06.2016 року включно.

Наказом Уповноваженої особи від 09.09.2015 року № 11 «Про визнання правочинів (договорів) нікчемними», зважаючи на звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб стосовно ПАТ «КБ «Стандарт», було визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), у тому числі транзакцію та правочини Позивачів.

У подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12.11.2015 року № 208 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Стандарт» відповідно до якого всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Стандарт» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Ю.П. з 16.11.2015 року.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, з метою з'ясування причин невнесення виконавчою дирекцією Фонду Позивачів до реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування, останні звернулися до Фонду з відповідними заявами, за наслідками розгляду яких Відповідачем-2 повідомлено, що Позивачі не були внесені до реєстру Уповноваженою особою.

При цьому, Відповідачем-1 повідомлено про те, що причиною не включення вказаних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є звернення Уповноваженої особи до правоохоронних органів з метою спростування/підтвердження обставин, що викликають сумнів у добросовісності дій при отриманні коштів від ОСОБА_2.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. 26, 27, 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 року №14, суд першої інстанції, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності перешкод для направлення додаткової інформації про Позивачів як вкладників.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Частина 1 ст. 26 Закону визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Приписи ч. 6 ст. 27 Закону визначають, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення № 14) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення №14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях, підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається зі змісту листа Уповноваженої особи від 06.12.2014 року № 001/1084, ОСОБА_26 не включено до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Вигідний Альянс» від 04.07.2014 року №44974 на підставі статті 38 Закону та ст. 228 ЦК України, з посиланням на те, що вказаний правочин порушує публічний порядок та спрямований на незаконне заволодіння майном держави.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписи ч. 3 ст. 38 Закону визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Наведене дає підстави для висновку про наявність в Уповноваженої особи обов'язку забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, а також права на вчинення дій щодо повідомлення осіб про нікчемність договорів і застосування наслідків їх нікчемності.

Разом з тим, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що Відповідачами не спростовано наявність у Позивачів квитанцій, які є доказом внесення на рахунок банку грошових коштів.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку Позивачі надали належним чином оформлені документи банківської установи, які свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору внесені.

Посилання Апелянта на наявність правових підстав для віднесення спірних договорів до нікчемних на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону є, на переконання судової колегії, помилковим, оскільки умовою застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону при встановленні нікчемності правочину є мета надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством. Однак, одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000,00 грн. прямо встановлена законодавством України, а тому посилання на п. 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання правочинів, укладених між Позивачем та ПАТ «КБ «Стандарт», нікчемними.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Приписи п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону визначають вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вкладником є, зокрема, фізична особа, яка уклала договір банківського рахунку, кошти на який залучені банком від вкладника.

Відтак, на думку судової колегії, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи та зобов'язання останньої подати до Фонду додаткову інформацію щодо Позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт» за рахунок Фонду, є обґрунтованими.

Таким чином, урахуванням встановлених вище обставин, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з позицією суду першої інстанції про часткову обґрунтованість заявлених до Уповноваженої особи позовних вимог.

Доводи Уповноваженої особи про неповідомлення її судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду справи, колегією суддів оцінюються критично з огляду на неподання Відповідачем-1 відповідного підтвердження.

Твердження Відповідача-1 про те, що всі протиправні, на переконання останнього, дії допущені попередньою Уповноваженою особою Грицаком І.Ю., а не Уповноваженою особо Ірклієнком Ю.П., у зв'язку з чим позов заявлено до неналежного відповідача, суд апеляційної інстанції вважає помилковим з огляду на те, що у межах спірних правовідносин відповідачем визначено призначену на момент звернення до суду Уповноважену особу, що відповідає вимогам процесуального закону.

Що стосується позовних вимог до Відповідача-2, судовою колегією враховується, що відповідно до п. 4 розділу IV Положення №14 виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, як було зазначено раніше, затвердження такого реєстру відбувається на підставі відомостей, поданих Уповноваженою особою Фонду.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 2 ст. 2 КАС України випливає, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України.

Разом з тим, оскільки на момент затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників Уповноваженою особою Позивачів до переліку вкладників включено не було, а прийняття рішення щодо затвердження загального реєстру, а також внесення до нього змін належить до виключної компетенції Відповідача-2, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог до Фонду. Оскільки Уповноваженою особою не надано Відповідачу-2 додаткової інформації про Позивачів як вкладників ПАТ «КБ «Стандарт», підстави для зобов'язання Фонду внести такі зміни до загального реєстру вкладників відсутні, адже захисту підлягають виключно порушені права особи. Вказаним, поряд з іншим, спростовується твердження Позивачів про неможливість їх повторного звернення до суду у випадку відмови Відповідача-2 до включення їх до загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «Стандарт» на виконання судового рішення.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено «21» листопада 2018 року.