Справа № 0440/5187/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2018 року Справа № 0440/5187/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представник позивача представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ДУЕТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
10.07.2018 рокуТовариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ДУЕТ»(далі позивач, ТОВ «ДУЕТ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявоюдо Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі відповідач, контролюючий орган), в якійпросить суд визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС Дніпропетровської області податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018 року:
№ НОМЕР_1 по нарахуванню податку на прибуток у сумі 359 736,00 грн., штрафних санкцій у сумі 79 615,00 грн.;
№ НОМЕР_2 по нарахуванню ПДВ у сумі 252 700,00 грн., штрафних санкцій у сумі 126 350,00 грн.
У обґрунтування позову зазначено, що в результаті проведення документальної планової невиїзної перевірки ГУ ДФС Дніпропетровської області ТОВ «ДУЕТ» виявлені так звані порушення не ТОВ «ДУЕТ», а постачальниками, які продали ТОФ «ДУЕТ» товар, який не був куплений по ланцюгу постачання в період, що перевірявся та партнерами постачальників. Фіскальна служба вважає нереальними деякі господарські операції,через що на позивача нараховані штрафні санкції. Позивач вважає безпідставним застосування ГУ ДФС до нього санкцій за виявлені нібито порушення. Вважає, що до відповідальності слід притягати усіх після порушника учасників ланцюга постачання, а не тільки ТОВ «ДУЕТ». У звязку з зазначеним, ТОВ «ДУЕТ» вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, а висновки Актувід 22.05.2018 року, на підставі якого вони були винесені такими, що не відповідають дійсності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного судувід 13.07.2018 року відкрито провадження по справіта призначено підготовче засідання на 09.08.2018 року.
У звязку із відсутністю підтвердження про отримання копії судової повістки, яка була направлена на електронну пошту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, судове засідання було перенесене на 14.08.2018 року.
У судовому засіданні, за участю представника позивача та представника відповідача, суд оголосив перерву до 29.08.2018 року з метою надання заперечень на відповідь на відзив та ознайомлення з матеріалами справи.
14.08.2018 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, я кій він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на те, що всі наведені у відзиві пояснення, доводи, міркування та докази відповідача не були наведені в основному і чи не єдиному доказі з його боку в Акті перевірки від 22.05.2018 року.
29.08.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням в цей час в суді апеляційної інстанції.
Дослідивши в судовому засіданнідокази, наявні в матеріалахсправи, суд вирішивклопотанняпредставникавідповідача про відкладеннярозглядусправизадовольнити, відкластирозгляд справи до 20.09.2018 року.
19.09.2018 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення судового засідання у звязку перебуванням адвоката у суді апеляційної інстанції.
Дослідивши в судовому засіданнідокази, наявні в матеріалахсправи, заслухавши представника відповідача, суд вирішивклопотанняпредставника позивача задовольнити, оголосив перерву до 02.10.2018 року.
У судовому засіданні суд закрив підготовче позовне провадження та за згодою представників позивача та відповідача розпочав розгляд справи по суті.
У судовому засіданні, за участю представника позивача та представника відповідача, суд оголосив перерву до 12.10.2018 року.
У судове засідання призначене на 12.10.2018 року зявилися представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, посилаюсь на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаюсь на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ДУЕТ» ідентифікаційний код юридичної особи 20219195, дата державної реєстрації 30.12.1992 року, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу 11.07.2005 року № 1 223 120 0000 001161.
Код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів;
Код КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний);
Код КВЕД 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;
Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт;
Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Видами діяльності вищезазначених постачальників є торгівля. Проте в ході перевірки виявлено, що зазначені контрагенти до органів ДФС за місцем реєстрації, за відповідні періоди роботи, податкових декларацій по податку на прибуток, фінансові звітність не надавали, податок на прибуток по здійсненим операціям не сплачували. Податкові розрахунки, що свідчать про наявність транспортних чи виробничих ресурсів, земельних ділянок не подавались; основні засоби відсутні.
На підставі зазначеного контролюючим органом зроблено висновок про відсутність у субєктів господарювання необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товару (виконання робіт, надання послуг), наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій.
Згідно умов укладених договорів та наданих до перевірки документів ТОВ ФІРМА «ДУЕТ» отримано від вищезазначених субєктів господарювання ТМЦ (генератор, утримувач колеса, лист та ін.). При цьому їх сертифікати якості (походження) на момент перевірки відсутні.
Суми податку на додану вартість по даним операціям включено до податкового кредиту, вартість придбаних ТМЦ включено до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування (враховано у фінансовому результаті до оподаткування прибутку підприємств).
Перевіркою встановлено, що у вказаних контрагентів відсутні трудові ресурси (відповідні звіти про нарахування заробітної пати та відрахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів ДФС не надано), в той час як реалізоване ТМЦ мають різноманітний характер та потребують значного штату кваліфікованого персоналу.
Товарно-супровідні документи щодо підтвердження транспортування ТМЦ від продавця (ТОВ «ЕКСПОТЕХІМПОРТ», ФОП ОСОБА_6, ПП «Пром-Комплекс», ТОВ «Ексон Компані») до покупця (ТОВ фірма «ДУЕТ») за рахунок продавця або покупця відсутні (не надано). По ТОВ «ОСОБА_5 ОПТ Інвест» для проведення перевірки та підтвердження транспортування ТМЦ від продавця до покупця надано лише одну товаро-транспортну накладну.
Крім того, в ході проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), не встановлено, придбання ідентичних товарів зазначеними контрагентами по ланцюгу постачання. Тобто асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
У висновках акту зазначено, що перевіркою встановлені наступні порушення:1. п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, заниженню податку на прибуток підприємства за період 2015-2017 роки на загальну суму 386 232,00 грн; 2. п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.3 ст.198, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість на загальну суму 400 166,00 грн.; 3. п.2.2, п.2.6 гл.2 Положення «Про проведення касових операцій в національній валюті в Україні», відповідно до ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», застосовано штрафну санкцію; 4. п.51.1 ст.51, п.176.2 ст.176 Кодексу, р.ІІ п.2, р. ІІІ п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку».
від 25.06.2018 року № НОМЕР_2, яким за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) нараховано штрафні санкції на загальну суму 379 900,00 грн;
від 25.06.2018 року № НОМЕР_1, яким за платежем податок на прибуток приватних підприємств нараховано штрафні санкції на загальну суму 439 351,00 грн.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі за текстом Кодекс).
Відповідно до ст.15 Кодексу платниками податків визнаються юридичні особи, які мають об'єкти оподаткування і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно ст.75 Кодексу органи державної податкової служби мають право проводити документальні перевірки.
За змістом п.54.3 ст.54 Кодексу контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань.
Згідно п.123.1 ст.123 Кодексу якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.
Згідно ст.44 п.44.1 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Кодексуобєктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, що визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, що виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно п.198.1 ст.198 Кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Відповідно до п.198.3 Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11ст.201цьогоКодексу.
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон)господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Головною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Натомість, відсутність договорів, ТТН, сертифікатів якості на придбані товари не впливає на реальність господарських операцій, за результатами яких сформовано валові витрати та податковий кредит позивача з контрагентами.
Згідно ч.2 ст.9 Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
по ТОВ «ЕКСПОТЕХІМПОРТ» - видаткові накладні,
по ОСОБА_6 Анатолієвич видаткові накладі
по ПП «ПРОМ-КОМПЛЕКТ» - видаткові накладні,
по ТОВ «КАЛІПСО МЕДІА» - договір поставки, видаткові накладні, ТТН,
по ТОВ «КИЇВ ОПТ ІНВЕСТ» - видаткові накладні, ТТН,
по ТОВ «ЕКСОН КОМПАНІ» - договір поставки, видаткові накладні,
а також банківські виписки про перерахування коштів вказаним контрагентам.
Водночас, суд звертає, увагу, що вказані документи не розкривають в повній мірі сутність господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, не спростовує висновків податкового органу, зроблені в Акті перевірки, а отже не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.
Суд зазначає, що відповідачем було надано суду копії документів листи управління внутрішньої безпеки, рішення судів, протоколи слідчих дій, з яких вбачається, що ТОВ «КАЛІПСО МЕДІА», ТОВ «КИЇВ ОПТ ІНВЕСТ» фігурують у кримінальних провадженнях, які розслідуються по ст. 205, 212 Кримінального кодексу України.
Таким чином, в результаті аналізу досліджуваних документів не встановлено фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами, а отже відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Сам факт перерахування платником податків коштів контрагенту за відсутністю реального постачання останнім товарів/послуг не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування.Доведеність податкового правопорушення полягає у комплексному дослідженні усіх складових господарських операцій.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ДУЕТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєктам владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Проте, оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягуються за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 22 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1