Справа № 750/10404/18
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/527/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Литвиненко І.В.,

за участі секретаря судового засідання - Юрченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в рамках виконавчого провадження № 54686845,

в с т а н о в и в :

01.10.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області у якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Данілевського О.М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 54686845 від 17.09.2018 року в сумі 3432,00 грн.

Обґрунтовано позов тим, що у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Данілевського О.М. не було законних підстав для винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження пов'язаних із залученням експерта у виконавчому провадженні на проведення експертизи передчасними, оскільки відповідний спір про правомірність та доцільність проведення експертизи знаходиться на розгляді у суді, тому постанова про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Від представника відповідача надійшов письмовий відзив проти позову у строки передбачені ухвалою суду від 23.10.2018 року. Представник відповідача зазначив, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для її скасування..

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень до ч.9 ст.205 КАС України, судом розгляд справи здійснено у письмовому провадженні.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

12.09.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Данілевським О.М. було відкрито виконавче провадження № 54686845 з виконання виконавчого листа №750/4395/17 виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 07.09.2018 року про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 05 січня 2017 року з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, отриманих протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби..

05.10.2017 року на адресу позивача державним виконавцем було надіслано вимога державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа №750/4395/17 виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 07.09.2018 року.

Позивач, листом від 20.09.2017 повідомив відповідача про те, що розмір пенсії ОСОБА_2 після проведення перерахунку з 05.01.2017 року складає 2477 грн. 54 коп. (різниця пенсії згідно з чинним законодавством та з рішеннями судів становить -846,80) та з 01.05.2017 - 2525,64 грн. (різниця становить -798,70 грн.). На даний час розмір пенсії становить 3324,34 грн. що є більшим ніж розмір пенсії, що був розрахований на виконання рішень судів з 05.01.2017 року тому пенсія ОСОБА_2 в подальшому буде виплачуватись в розмірі 3324,34 грн. Судові рішення виконані в повному обсязі 05.09.2017 року, розмір пенсії складає 3324,34 грн. (2525,64 грн. за рішенням суду та 798,70 грн. доплати до попереднього розміру пенсії). Одноразова допомога при звільненні при проведенні перерахунку не була врахована, оскільки вона не виплачувалась протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби, як це вбачається з довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 08.02.2017 року.

Головним державним виконавцем 31.01.2018 у зв'язку із надходженням письмової заяви стягувача про необхідність залучення до участі у виконавчому провадженні експерта було винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні № 54686845.

27.03.2018 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_2 було надіслано вимогу виконавця про здійснення додаткового фінансування витрат виконавчого провадження в сумі 3432,00 грн.

Розпорядженням державного виконавця від 26.04.2018 року № 54686845 грошові кошти в сумі 3432,00 грн., що надійшли від ОСОБА_2 на рахунок для зарахування коштів виконавчого провадження було перераховано для оплати експертного дослідження згідно платіжного доручення № 610 від 27.04.2018 року.

16.08.2018 року експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 2023/18-24.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802.

Відповідно до п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Також, наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності-суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Таким чином, мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розрахунок здійснених виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру витрат виконавчого провадження відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, при цьому закон не покладає на державного або приватного виконавця документально фіксувати здійснення витрат виконавчого провадження та надавати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

За таких обставин, при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження державний виконавець діяв на підставі та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства, дотрималася ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування зазначеної постанови, а тому пред'явлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 272, 287 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу в рамках виконавчого провадження № 54686845 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст.. 287 КАС України.

Суддя І.В. Литвиненко