Справа № 826/4298/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 листопада 2018 року № 826/4298/18

за позовом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

до Національного агентства України з питань державної служби

третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування рішення

Суддя - Вовк П.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - Комісія, ВККС, позивач) до Національного агентства України з питань державної служби (далі також - НАДС, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу НАДС від 16 лютого 2018 року № 50 «Про скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.».

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року було відкрито провадження в даній справі та вирішено, у зв'язку з її належністю до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимоги ч.ч. 1-2 статті 257 КАС України, здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, третя особа).

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року задоволено заяву ВККС та вжито заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії вимоги Національного агентства України з питань державної служби від 16 лютого 2018 року № 50 «Про скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.» до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті.

Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/15589/17.

Провадження у справі було поновлено на підставі ухвали суду від 05 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваної вимоги відповідача, оскільки позивачем було правомірно ініційовано та проведено службове розслідування щодо третьої особи на підставі вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 (далі - Порядок).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених ВККС позовних вимог з огляду на відповідність вимогам законодавства оскаржуваного рішення.

Третьою особою були надані суду письмові пояснення, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог Комісії з урахуванням мотивів, наведених в таких поясненнях.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, робочою групою НАДС у період з 23 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року проведено позапланову безвиїзну перевірку діяльності Комісії з питань, порушених у скарзі громадянки ОСОБА_1 від 16 листопада 2017 року.

За наслідком проведення перевірки було складено довідку від 22 грудня 2017 року № 87 за результатами позапланової безвиїзної перевірки у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України стосовно дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів з питань державної служби, із пропозиціями скасувати наказ Голови ВККС «Про звільнення ОСОБА_1.» від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр, поновити права ОСОБА_1 та поінформувати НАДС до 05 січня 2018 року про розгляд цих пропозицій та вжиті заходи за результатами їх розгляду.

За результатами розгляду вказаної довідки, 22 січня 2018 року Комісією були висловлені зауваження, що були надіслані до НАДС листом № 19-307/18.

16 лютого 2018 року відповідачем було прийнято оскаржувану вимогу № 50 «Про скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

У період з 10 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року на виконання наказів Голови ВККС від 10 жовтня 2017 року № 296-к/тр «Про проведення службового розслідування» та від 20 жовтня 2017 року № 303-к/тр «Про продовження строку проведення службового розслідування», відповідно до ч. 5 статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку, було проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Комісії, щодо вчинення нею дій, викладених в анонімному зверненні, що надійшло на адресу Комісії 09 жовтня 2017 року, які можуть свідчити про порушення третьою особою вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Комісія з проведення службового розслідування за його результатами дійшла висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за умисне несумлінне виконання своїх службових обов'язків, скоєння нею як державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, що суперечить покладеним на неї обов'язкам, підриває довіру до неї як працівника Комісії - носія влади, що призводить до приниження авторитету Комісії та унеможливлює подальше виконання нею своїх обов'язків. Вказані висновки знайшли своє відображення, зокрема, в порушенні пунктів 2.1, 4.4 посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженої Головою Комісії 31 травня 2017 року, Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів, що містять службову інформацію у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, затвердженої наказом Голови Комісії від 06 березня 2017 року № 13.

В акті службового розслідування від 06 листопада 2017 року комісією з проведення службового розслідування було запропоновано Голові Комісії як керівнику органу застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення в виді звільнення з посади, а також направити матеріали службового розслідування до Національної поліції України як спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

ОСОБА_1 07 листопада 2017 року було ознайомлено зі змістом акта про результати службового розслідування, що засвідчено її підписом.

Під час ознайомлення з актом службового розслідування ОСОБА_1 надала свої зауваження в письмовому вигляді, які були долучені до такого акта.

У зв'язку з наведеним, 07 листопада 2017 року за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного в межах Закону України «Про запобігання корупції», та пояснень ОСОБА_1, дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» секретаріату ВККС, прийшла до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», про що зазначено у висновку такої комісії від 07 листопада 2017 року, яким вирішено внести на розгляд Голови Комісії подання про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця.

За результатами розгляду наданих матеріалів Головою Комісії було видано наказ від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.».

Оскаржувана вимога прийнята у зв'язку з тим, що, на думку відповідача, службове розслідування, підставою якого є вчинення державним службовцем корупційного або пов'язаного із корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в іншій спосіб, може бути здійснене за процедурою, передбаченою Порядком, виключно за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або за приписом Національного агентства з України з питань державної служби, що в даному випадку не мало місця. Також НАДС вважає порушеним позивачем порядок проведення та визначення результатів службового розслідування, що визначений статтями 64-69, 73-76 Закону України «Про державну службу».

Тобто, з метою встановлення правомірності оскаржуваного рішення, першочергово підлягає з'ясуванню питання дотримання позивачем порядку ініціювання та проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1, здійснення фіксації його результатів, оскільки саме на висновках про їх порушення ґрунтується оскаржувана вимога.

Як вже зазначалось, підставою для проведення службового розслідування стосовно головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Комісії ОСОБА_1 стала інформація, викладена в анонімному зверненні, в якому було, зокрема, зазначені її прізвище, ім'я, по батькові та посада, фактичні дані щодо можливо вчиненого нею порушення вимог законодавства.

Відповідно до вимог ч. 5 статті 53, ч. 3 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», анонімне повідомлення про порушення вимог цього закону підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов'язки (далі - керівник органу).

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Відповідно до п. 2 Порядку, рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Виходячи з системного аналізу наведених правових положень вбачається, що анонімне повідомлення про вчинення особою корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб є самостійною, на рівні з поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції, підставою для здійснення щодо такої особи службового розслідування у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання корупції» та Порядком.

Відповідно, у випадку надходження такого анонімного повідомлення, для здійснення службового розслідування наявність поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції не є необхідним, а тому безпідставними є протилежні доводи відповідача.

Суд звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено порядку перенаправлення анонімного звернення про вчинення корупційного або пов'язаного із корупцією правопорушення працівником органу чи установи до Національного агентства з питань запобігання корупції з метою отримання припису щодо проведення відповідного службового розслідування. Навпаки, згідно з абз. 5 ч. 5 статті 53 Закону України «Про запобігання корупції», у разі підтвердження викладеної в анонімному повідомленні інформації про порушення вимог цього Закону керівник відповідного органу вживає заходів щодо припинення виявленого порушення, усунення його наслідків та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, а у випадках виявлення ознак кримінального або адміністративного правопорушення також інформує спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

Наведене, на думку суду, додатково свідчить про те, що таке анонімне повідомлення є самостійною підставою для здійснення відповідного службового розслідування.

Відповідно, суд не погоджується з доводами НАДС щодо порушення Комісією вимог Закону України «Про державну службу» під час проведення та визначення результатів службового розслідування стосовно ОСОБА_1, оскільки такі висновки ґрунтуються на нормах Закону України «Про державну службу», що в свою чергу врегульовують порядок застосування до державних службовців дисциплінарних стягнень за вчинення лише дисциплінарного проступку, а не корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, що мало місце в даному випадку.

Так, відповідно до ч. 1 статті 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч. 1 статті 69 вказаного Закону, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Отже, підставою для проведення дисциплінарного провадження стосовно державного службовця в межах Закону України «Про державну службу» є виключно вчинення ним дисциплінарного проступку.

Як вже було зазначено, підставою для проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 стало анонімне повідомлення про вчинення нею корупційного правопорушення. Тому службове розслідування за цією інформацією здійснено відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку, а не в межах процедури, визначеної Законом України «Про державну службу».

Таким чином, наведені в оскаржуваній вимозі відповідача висновки про допущені позивачем при звільненні третьої особи порушення вимог Закону України «Про державну службу» є протиправними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що оскаржувана вимога могла б вважатись правомірною, зокрема, у разі встановлення обставин невідповідності вимогам закону наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року №324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.».

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року по справі № 826/15589/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року, була встановлена правомірність такого наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до ч. 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені в межах розгляду справи № 826/15589/17 обставини правомірності наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.» свідчать про безпідставність оскаржуваної вимоги НАДС про його скасування.

Окремо при вирішенні справи № 826/15589/17, в аспекті дослідження питання дотримання Комісією порядку звільнення третьої особи, було акцентовано увагу на тому, що відносно ОСОБА_1 мали застосовуватися спеціальні норми Закону України «Про запобігання корупції та Порядку, що, крім іншого, додатково підтверджує обґрунтованість наведених вище висновків суду.

Таким чином, виходячи з встановлених вище обставин справи та відповідних їм положень законодавства, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ВККС щодо визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 16 лютого 2018 року № 50 «Про скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.».

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача виключно понесені ним судові витрати у розмірі 1 762, 00 грн. (судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань НАДС.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (03109, місто Київ, вулиця Механізаторів, 9; ) до Національного агентства України з питань державної служби (01601, місто Київ, вулиця Прорізна, 15; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1), про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Національного агентства України з питань державної служби від 16 лютого 2018 року № 50 «Про скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1.».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства України з питань державної служби на користь Вищої кваліфікаційної комісії суддів України понесені останньою судові витрати у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк