Справа № 804/3806/18
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 804/3806/18
провадження 2а/201/180/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем - Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанов, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на те, що позивач по справі є власником земельних ділянок, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, а саме: кадастровий номер НОМЕР_16, загальною площею 0.0228 га, кадастровий номер НОМЕР_5, загальною площею 0.022 га, кадастровий номер НОМЕР_15, загальною площею 0.0204 га, кадастровий номер НОМЕР_6, загальною площею 0.0204 га, кадастровий номер НОМЕР_17, загальною площею 0.0205 га, кадастровий номер НОМЕР_9, загальною площею 0.0206 га, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0.0224 га, кадастровий номер НОМЕР_11, загальною площею 0.0225 га, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0.0208 га, кадастровий номер НОМЕР_12, загальною площею 0.0209 га, кадастровий номер НОМЕР_8, загальною площею 0.0208 га, кадастровий номер НОМЕР_3, загальною площею 0.021 га, кадастровий номер НОМЕР_14, загальною площею 0.0034 га, кадастровий номер НОМЕР_4, загальною площею 0.0227 га, кадастровий номер НОМЕР_18, загальною площею 0.0211 га, кадастровий номер НОМЕР_7, загальною площею 0.0211 га, кадастровий номер НОМЕР_10, загальною площею 0.0215 га, кадастровий номер НОМЕР_19, загальною площею 0.0215 га, кадастровий номер НОМЕР_13, загальною площею 0.0252 га. В грудні 2017 року, маючи на меті здійснення забудови вищезазначених земельних ділянок, позивач відповідно до вимог чинного законодавства та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернувся до Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради із заявами про видачу будівельних паспортів. За результатами звернення позивача Дніпровська міська рада в особі Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління видало будівельні паспорти на вищенаведені земельні ділянки (копії будівельних паспортів, містобудівних та архітектурних вимог до забудови земельної ділянки, заяв на видачу будівельного паспорту, витягів з реєстру речових прав, витягів ДЗК, паспорту та ІПН позивача, технічних умов на водопостачання та водовідведення, ескізів намірів забудови в кількості 19 екземплярів додано).

Також на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності позивачем були надані відповідні повідомлення про початок виконання робіт, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, які були зареєстровані відповідачем (копії повідомлень з відміткою про реєстрацію в кількості 19 екземплярів додано). На підставі отриманих будівельних паспортів та зареєстрованих повідомлень про початок виконання будівельних робіт позивач розпочав будівництво індивідуальних житлових будинків на вказаних земельних ділянках. Тобто, позивачем були дотримані всі діючи вимоги чинного законодавства, щодо початку проведення будівельних робіт. Проте, в травні 2018 року позивач дізнався про арешт накладений на все його нерухоме майно в рамках виконавчих проваджень, а саме: ВП № 56324354 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324399 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324265 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324071 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324314 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325310 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324878 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324785 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324700 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324624 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324552 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325891 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325995 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325759 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325637 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325517 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325409 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324492 від 04 травня 2018 року та ВП № 56324451 від 04 травня 2018 року (копії постанов про відкриття виконавчих проваджень додано).

В процесі ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень позивач дізнався про проведені 31 січня 2018 року планові (позапланові) заходи державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складені акти, протоколи та приписи, а також про винесені 13 лютого 2018 року постанови по справам про адміністративні правопорушення: постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 33/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_16), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 34/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_5), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 31/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_15), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 30/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_6), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 32/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_17), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 39/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_9), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 28/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_1), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 27/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_11), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 26/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_2), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 25/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_12), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 24/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_8), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 23/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_3), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 22/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_14), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 21/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_4), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 20/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_18), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 19/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_7), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 18/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_10), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 17/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_19) і постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 16/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_13) (копії постанов по справам про адміністративні правопорушення додано).

Позивач вказує на те, що жодних повідомлень про проведення планових позапланових) заходів нагляду від відповідача не отримував, при проведенні перевірок присутнім не був, на розгляд справ про адміністративні правопорушення не запрошувався, хато фактично дізнався про наявність оскаржуваних постанов під час ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень 17 травня 2018 року. З висновками викладеними в постановах погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, є протиправними та незаконними, а тому підлягають скасуванню. Вказані постанови і твердження винуватості позивача, на думку сторони позивача, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вважає такі дії відповідача протиправними, звернулися до відповідача з питанням усунення вказаних порушень, але відповідач йому в цьому відмовив, виник спір. Позивач поніс втрати. Просили визнати протиправними дії та скасувати вищезазначені постанови, задовольнивши позов в повному обсязі.

Представник відповідача Управління з питань ДАБК Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив; вказаним, на думку суду, позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення суду, вказавши, що дійсно у вказаний позивачем день і час ними було винесено вказані постанови стосовно позивача. Вважає вказані постанови законними, складені постанови вірно, всі істотні умови при їх складанні дотримано і правильно відображено, все інспектором зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов'язань відносно позивача на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували і будь-якої шкоди не завдавали. Позов вважає не доведеним і безпідставним та не можливим його задоволення. Фактично просили справу розглянути без їх участі і в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаного відповідача згідно ст. 205 КАС України.

З'ясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані, представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Адміністративні справи, в якій однією із сторін є орган або посадова особа місцевого самоврядування, підсудні місцевим судам, справи, щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади, розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом за вибором позивача.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ст. 7 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України при здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

Згідно статті 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, а саме: кадастровий номер НОМЕР_16, загальною площею 0.0228 га, кадастровий номер НОМЕР_5, загальною площею 0.022 га, кадастровий номер НОМЕР_15, загальною площею 0.0204 га, кадастровий номер НОМЕР_6, загальною площею 0.0204 га, кадастровий номер НОМЕР_17, загальною площею 0.0205 га, кадастровий номер НОМЕР_9, загальною площею 0.0206 га, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0.0224 га, кадастровий номер НОМЕР_11, загальною площею 0.0225 га, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0.0208 га, кадастровий номер НОМЕР_12, загальною площею 0.0209 га, кадастровий номер НОМЕР_8, загальною площею 0.0208 га, кадастровий номер НОМЕР_3, загальною площею 0.021 га, кадастровий номер НОМЕР_14, загальною площею 0.0034 га, кадастровий номер НОМЕР_4, загальною площею 0.0227 га, кадастровий номер НОМЕР_18, загальною площею 0.0211 га, кадастровий номер НОМЕР_7, загальною площею 0.0211 га, кадастровий номер НОМЕР_10, загальною площею 0.0215 га, кадастровий номер НОМЕР_19, загальною площею 0.0215 га, кадастровий номер НОМЕР_13, загальною площею 0.0252 га. В грудні 2017 року, маючи на меті здійснення забудови вищезазначених земельних ділянок, позивач відповідно до вимог чинного законодавства та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернувся до Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради із заявами про видачу будівельних паспортів. За результатами звернення позивача Дніпровська міська рада в особі Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління видало будівельні паспорти на вищенаведені земельні ділянки (копії будівельних паспортів, містобудівних та архітектурних вимог до забудови земельної ділянки, заяв на видачу будівельного паспорту, витягів з реєстру речових прав, витягів ДЗК, паспорту та ІПН позивача, технічних умов на водопостачання та водовідведення, ескізів намірів забудови в кількості 19 екземплярів додано).

Також на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності позивачем були надані відповідні повідомлення про початок виконання робіт, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, які були зареєстровані відповідачем (копії повідомлень з відміткою про реєстрацію в кількості 19 екземплярів додано). На підставі отриманих будівельних паспортів та зареєстрованих повідомлень про початок виконання будівельних робіт позивач розпочав будівництво індивідуальних житлових будинків на вказаних земельних ділянках. Тобто, позивачем були дотримані всі діючи вимоги чинного законодавства, щодо початку проведення будівельних робіт. Проте, в травні 2018 року позивач дізнався про арешт накладений на все його нерухоме майно в рамках виконавчих проваджень, а саме: ВП № 56324354 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324399 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324265 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324071 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324314 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325310 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324878 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324785 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324700 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324624 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324552 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325891 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325995 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325759 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325637 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325517 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325409 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324492 від 04 травня 2018 року та ВП № 56324451 від 04 травня 2018 року (копії постанов про відкриття виконавчих проваджень додано).

В процесі ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень позивач дізнався про проведені 31 січня 2018 року планові (позапланові) заходи державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складені акти, протоколи та приписи, а також про винесені 13 лютого 2018 року постанови по справам про адміністративні правопорушення: постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 33/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_16), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 34/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_5), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 31/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_15), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 30/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_6), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 32/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_17), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 39/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_9), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 28/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_1), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 27/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_11), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 26/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_2), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 25/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_12), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 24/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_8), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 23/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_3), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 22/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_14), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 21/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_4), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 20/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_18), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 19/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_7), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 18/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_10), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 17/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_19) і постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 16/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_13) (копії постанов по справам про адміністративні правопорушення додано).

Позивач звертає увагу, що жодних повідомлень про проведення планових позапланових) заходів нагляду від відповідача не отримував, при проведенні перевірок присутнім не був, на розгляд справ про адміністративні правопорушення не запрошувався, хато фактично дізнався про наявність оскаржуваних постанов під час ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень 17 травня 2018 року. З висновками викладеними в постановах погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, є протиправними та незаконними, а тому підлягають скасуванню, звернулися до відповідача з питанням усунення вказаних порушень, але відповідач йому в цьому відмовив, виник спір; в добровільному порядку вирішити спір не вдалося, на звернення до відповідача позивач отримав відмову, звернення до інших органів ні до чого не призвели і він вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються. (ст. 3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста (ч. 1 ст. Закону України «Про місцеве самоврядування»). Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Як член територіальної громади міста Дніпропетровська, позивач має право на забезпечення дотримання своїх законних прав та інтересів. Гарантування таких прав та інтересів покладено на органи місцевого самоврядування, що представляють інтереси територіальних громад, а отже і інтереси як всього населення відповідної територіальної одиниці, так і інтереси кожного громадянина, що входить до їх складу.

Як громадянин, позивач має право вимагати від органів місцевого самоврядування ефективно здійснювати свою діяльність та виконувати всі покладені на них чинним законодавством завдання.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, гласності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, а саме: кадастровий номер НОМЕР_16, загальною площею 0.0228 га, кадастровий номер НОМЕР_5, загальною площею 0.022 га, кадастровий номер НОМЕР_15, загальною площею 0.0204 га, кадастровий номер НОМЕР_6, загальною площею 0.0204 га, кадастровий номер НОМЕР_17, загальною площею 0.0205 га, кадастровий номер НОМЕР_9, загальною площею 0.0206 га, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0.0224 га, кадастровий номер НОМЕР_11, загальною площею 0.0225 га, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0.0208 га, кадастровий номер НОМЕР_12, загальною площею 0.0209 га, кадастровий номер НОМЕР_8, загальною площею 0.0208 га, кадастровий номер НОМЕР_3, загальною площею 0.021 га, кадастровий номер НОМЕР_14, загальною площею 0.0034 га, кадастровий номер НОМЕР_4, загальною площею 0.0227 га, кадастровий номер НОМЕР_18, загальною площею 0.0211 га, кадастровий номер НОМЕР_7, загальною площею 0.0211 га, кадастровий номер НОМЕР_10, загальною площею 0.0215 га, кадастровий номер НОМЕР_19, загальною площею 0.0215 га, кадастровий номер НОМЕР_13, загальною площею 0.0252 га.

В грудні 2017 року, маючи на меті здійснення забудови вищезазначених земельних ділянок, позивач відповідно до вимог чинного законодавства та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернувся до Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради із заявами про видачу будівельних паспортів. За результатами звернення позивача Дніпровська міська рада в особі Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління видали будівельні паспорти на вищенаведені земельні ділянки (копії будівельних паспортів, містобудівних та архітектурних вимог до забудови земельної ділянки, заяв на видачу будівельного паспорту, витягів з реєстру речових прав, витягів ДЗК, паспорту та ІПН Позивача, технічних умов на водопостачання та водовідведення, ескізів намірів забудови в кількості 19 екземплярів додано).

Також на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності позивачем були надані відповідні повідомлення про початок виконання робіт, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, які були зареєстровані відповідачем (копії повідомлень з відміткою про реєстрацію в кількості 19 екземплярів додано). На підставі отриманих будівельних паспортів та зареєстрованих повідомлень про початок виконання будівельних робіт позивач розпочав будівництво індивідуальних житлових будинків на вказаних земельних ділянках. Тобто, позивачем були дотримані всі діючи вимоги чинного законодавства, щодо початку проведення будівельних робіт.

Проте, в травні 2018 року позивач дізнався про арешт накладений на все його нерухоме майно в рамках виконавчих проваджень, а саме: ВП № 56324354 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324399 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324265 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324071 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324314 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325310 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324878 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324785 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324700 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324624 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324552 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325891 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325995 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325759 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325637 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325517 від 04 травня 2018 року, ВП № 56325409 від 04 травня 2018 року, ВП № 56324492 від 04 травня 2018 року та ВП № 56324451 від 04 травня 2018 року (копії постанов про відкриття виконавчих проваджень додано).

В процесі ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень позивач дізнався про проведені 31 січня 2018 року планові (позапланові) заходи державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складені акти, протоколи та приписи, а також про винесені 13 лютого 2018 року постанови по справам про адміністративні правопорушення: постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 33/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_16), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 34/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_5), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 31/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_15), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 30/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_6), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 32/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_17), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 39/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_9), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 28/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_1), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 27/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_11), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 26/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_2), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 25/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_12), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 24/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_8), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 23/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_3), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 22/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_14), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 21/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_4), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 20/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_18), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 19/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_7), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 18/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_10), постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 17/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_19) і постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 16/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_13) (копії постанов по справам про адміністративні правопорушення додано).

Позивач, стверджує, що жодних повідомлень про проведення планових позапланових) заходів нагляду від відповідача не отримував, при проведенні перевірок присутнім не був, на розгляд справ про адміністративні правопорушення не запрошувався, хато фактично дізнався про наявність оскаржуваних постанов під час ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень 17 травня 2018 року. З висновками викладеними в постановах погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, є протиправними та незаконними, а тому підлягають скасуванню виходячи з наступного.

Так, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за постановою № 33/А від 13 лютого 2018 року (відносно з/д к. н. НОМЕР_16) стали «ступні висновки: «... Гр. ОСОБА_1 - замовником об'єкта будівництва «Будівництво індивідуального житлового будинку» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_16) не виконано містобудівні та архітектурні вимоги забудови земельної ділянки згідно з будівельним паспортом № 16/28- 275 від 12 грудня 2017 року, зазначеного в повідомлені про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта № ДП 18 від 15 грудня 2017 року...». Підставами для притягнення позивача за усіма іншими постановами відповідач зазначив наступний висновок: «... Гр. ОСОБА_1 - замовником об'єкта будівництва «Будівництво індивідуального житлового будинку» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 наведені недостовірні доні в повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту в частині найменування об'єкта будівництва, а саме: замість будівництва індивідуального житлового будинку згідно з будівельним паспортом, зазначеного в повідомленні, влаштовано збірно-монолітний фундамент двоповерхового житлового будинку на шість квартир з ізольованими входами розміром в плані 39.46 м на 14.55 м.

Проте такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачем ведеться саме «Будівництво індивідуальних житлових будинків» у відповідності до отриманих паспортів та наданих повідомлень про початок виконання будівельних робіт без порушення вимог чинного законодавства, а висновки зазначені в оскаржуваних постановах є надуманими, необґрунтованими, такими що не відповідають дійсним обставинам та такими які підлягають скасуванню.

Позивачем дійсно влаштований збірно-монолітний фундамент, проте на ньому здійснюється саме будівництво індивідуальних житлових будинків, які будуються у чіткій відповідності до отриманих будівельних паспортів, кожний на своїй земельній ділянці та введення в експлуатацію будуть виступати, як окремі одиниці нерухомості. Твердження щодо наявності квартир, також не відповідають дійсності оскільки будівельними паспортами бачено будівництво виключно індивідуальних житлових будинків, жодних квартир позивачем не будується. Крім того, кожен із будинків матиме свою земельну ділянку та буде мати свою огорожу. Щодо тверджень не виконання містобудівних та архітектурних вимог зазначених в постанові № 33/А також не зрозуміло, що саме не було виконано позивачем, оскільки знов таки позивач виконує будівельні роботи згідно отриманої дозвільної документації.

Таким, чином не зрозуміло взагалі на яких підставах відповідач притягнув позивача до відповідальності, оскільки позивачем не допущено ніяких порушень, позивач здійснює будівництво саме індивідуальних житлових будинків. Оскільки всі оскаржувані постанови, видані відповідачам, стосуються позивача, мають однакову преамбулу та висновки, а також стосуються будівництва, яке веде саме позивач, останній вважає, що у відповідності до вимог ст. 21 КАС України зазначені вимоги пов'язані та можуть заявлятися в одній позовній заяві. Також звертає увагу суду, що згідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Фактично, відповідач притягнув позивача 18 разів за одне й те саме правопорушення, яке на думку відповідача мало місце при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності, що на думку позивача є незаконним. Відповідності до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті. Статтею 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Згідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самомоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно до ст. ЗЗ КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Крім того, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч. І ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам. Відповідач є органом місцевого самоврядування, який не входить до переліку суб'єктів, встановленого ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, що можуть бути стороною у адміністративних справах, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, дії відповідача щодо вчинення дій по винесенню оскаржуваних постанов є не правомірними, оскільки відповідач діяв не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено права позивача, чого не було зроблено.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту порушеного права згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання незаконним рішення, дії або бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування. їх посадових або службових осіб.

З огляду на заявлені позовні вимоги, доводи позивача, визначальними обставинами для вирішення спірних правовідносин є визначення відповідності оскаржуваних дій відповідача критеріям правомірності, які пред'являються до дій та рішень суб'єктів владних повноважень. Таким чином, доводи позивача є обгрунтованими, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішення даної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові можуть бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що дії відповідача стосовно спірного питання не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Не може суд прийняти до уваги позицію сторони відповідача щодо не визнання позовних вимог, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються, порушення прав позивача, в тому числі і визначених Конституцією України, іншими законами саме цим відповідачем була допущена.

При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та визнати протиправними дії визнати протиправними та скасувати: постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 33/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 34/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 31/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 30/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 32/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 39/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 28/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 27/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 26/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 25/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 24/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 23/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 22/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 21/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 20/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 19/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 18/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 17/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 16/А від 13 лютого 2018 року.

Таким чином позовні вимоги про визнання дій протиправними та скасування постанов в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 19, 43, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 5, 15, 30, 77, 243 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати: постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 33/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 34/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 31/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 30/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 32/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 39/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 28/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 27/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 26/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 25/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 24/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 23/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 22/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 21/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 20/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 19/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 18/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 17/А від 13 лютого 2018 року, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 16/А від 13 лютого 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в Третій апеляційний адміністративний суд протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 295-297 КАС України.

Суддя -