Справа № 820/5961/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2018 року

Київ

справа №820/5961/17

адміністративне провадження №К/9901/64577/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 у справі №820/5961/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пандеон» до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пандеон» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1723 від 13.11.2017 про проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пандеон»;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області по проведенню документальної планової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пандеон» на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1723 від 13.11.2017.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 позовні вимоги задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 скасовано в частині та в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області по проведенню документальної планової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пандеон» на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1723 від 13.11.2017.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області 19.10.2018 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 у справі №820/5961/17 в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Водночас відповідачем у касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

Ухвалою Верховного Суду від 23.10.2018 касаційну відповідача скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з ненаданням документа про сплату судового збору у розмірі та порядку визначеному законом, та надано заявнику строк на усунення вказаних недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено представнику заявника 30.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №708.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем на адресу суду направлено заяву про усунення недоліків касаційної скарги в якій податковим органом порушено питання про перенесення строку на усунення недоліків на інший термін. Вказане клопотання мотивовано неможливістю такої сплати у відведений судом строк, у зв'язку з тимчасовим незадовільним майновим станом Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, зокрема недостатністю на рахунку по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» грошових коштів, необхідних для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

На підтвердження доводів викладених у вказаній заяві, відповідачем надано копію виписки Державної казначейської служби України по рахунку станом на 07.11.2018.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що дані докази є неналежними для задоволення клопотання відповідача, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, наприклад, звернення до податкового органу вищого рівня або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №820/5961/17 та отримання відповідного фінансування.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, які кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, на підтвердження доводів викладених у вказаному клопотанні, заявником не надано жодних доків на їх підтвердження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Статтею 330 КАС України передбачено обов'язок особи, яка подає касаційну скаргу, щодо одночасного надання документа про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Разом з тим, податковим органом не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення від такої сплати.

Також, суд зазначає, що у Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області було достатньо часу для сплати судового збору та надання платіжного доручення, а тому вищенаведені заявником обставини не можуть бути підставою для систематичного продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, клопотання податкового органу про перенесення сплати судового збору на усунення недоліків касаційної скарги на інший термін у даній справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали, на адресу суду від заявника касаційної скарги не надходив документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Сумській області не виконано вимоги ухвали Верховного Суду щодо надання документа про сплату судового збору, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про перенесення строку сплати судового збору на інший термін у справі №820/5961/17.

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 у справі №820/5961/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пандеон» до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.В. Хохуляк

Суддя Верховного Суду