Справа № 803/922/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/19/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А,Шинкар Т.І,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Березна Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року, (головуючий суддя Дмитрук В.В., м. Луцьк) у справі № 803/922/18 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській областіпро визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2018 року ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5.)звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі -відповідач, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 15 березня 2016 року №2164-17.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податкова вимога про сплату суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 232 946,15 грн. є протиправною та такою що підлягає скасуванню, оскільки внаслідок анулювання частини суми заборгованості за кредитним договором № CM-SME А00/0DD 107/2008 від 14 серпня 2008 року, укладеним між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», у нього не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, а тому відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень статей 14, 163, 164 Податкового кодексу України.

У відзиві на адміністративний позов відповідач проти позовних вимог заперечив, та зазначив, що 30 квітня 2015 року ОСОБА_4 було самостійно подано до Луцької ОДПІ декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, в якій він задекларував до сплати податок на доходи фізичних осіб в розмірі 232 946,15 грн. проте добровільно задекларовані податкові зобов'язання не сплатив, а відтак такі набули статусу податкового боргу. У зв'язку з чим 15 березня 2016 року було сформовано податкову вимогу №2164-17 про сплату позивачем податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 232946,15 грн. . Відтак вважав, що позовні вимоги є безпідставними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана податкова вимога №21-64-17 від 15.03.2016р. позивачу не направлялась, оскільки надіслано було лише дублікат податкової вимоги датований 23.04.2018р..

Також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній оригінал чи належним чином завірена копія податкової декларація про майновий стан і доходи за 2014р. від 30.04.2015р.. Відповідачем двічі подавались копії так званих декларацій. Одна в електронній формі разом з відзивом а друга із супровідним листом від 12.07.2018р..

Вважає, що покликаючись на податкову декларацію суд не взяв до уваги, що обидві копії не є неналежним чином завірені а їх зміст суперечливий та взаємовиключний, оскільки на відміну від першої поданої копії декларації, відомості в яку внесені друкованим способом остання копія містить показники звітності що зазначені писаним шрифтом та виконані ручним способом, а відтак копії поданих відповідачем декларацій наводять на суперечливі та взаємовиключні висновки про те в який же спосіб та якій формі подавалась податкова декларація і чи подавалась вона позивачем.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що позивачем подавалась декларація про майновий стан і доходи за 2014р. в якій зазначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 232 946 грн. 15 коп., оскільки згідно відповіді АТ «ОТП Банк» на адвокатський запит від 11.05.2018р. встановлено, що за кредитним договором № СМ-8МЕ АОО/СЮО 107/2008 від 14.08.2008р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 останньому було видано кредит в розмірі 190000 доларів США. Однак, за період обслуговування кредитної заборгованості по даному кредитному договору ОСОБА_4 було сплачено 74519,87 доларів США тіла кредиту та 138308,03 доларів США відсотків. Тобто, позивачем як позичальником було сплачено банку грошову суму 212827,87 доларів США, що на 22827,87 доларів США більше суми виданої позичальнику, і відповідно, у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому у нього відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

У запереченні на апеляційну скаргу Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_5 самостійно подав до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік з терміном сплати 31.07.2015 року на загальну суму 232 946,15 грн., що підтверджується витягом із Аналітичної системи «Податковий блок» особової картки платника податку за 2015 рік. Позивач добровільно задекларував податкові зобов'язання та не сплатив їх, а відтак задеклароване і не сплачене податкове зобов'язання набуло статусу податкового боргу.

Відповідача вважає, що приймаючи податкову вимогу від 15 березня 2016 року №2164-17 діяв відповідно до вимог Податкового кодексу України, а відтак позовні вимоги є безпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 30.04.2015 року ОСОБА_5 самостійно подав до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та самостійно задекларував до сплати 232946 грн. 15 коп.

Враховуючи, що позивач добровільно задекларовані податкові зобов'язання не сплатив, Луцькою ОДПІ 15.03.2016 року було сформовано податкову вимогу за № 2164-17 про сплату суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 232946,15 грн.

25.04.2018 року ОСОБА_4 скеровано дублікат вищезазначеної податкової вимоги від 15 березня 2016 року за № 2164-17 про сплату суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 232946,15 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, зазначив, що задеклароване позивачем у декларації за 2014 рік від 30 квітня 2015 року №: грошове зобов'язання є узгодженим, самостійно до бюджетуне сплачене, тому така сума вважається податковим боргом.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності винесення податкової вимоги від 15 березня 2016 року №2164-17.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідност.67 Конституції Україникожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 9.1.2п.9.1ст.9 ПК України податок на доходи фізичних осіб віднесено до загальнодержавних податків.

У відповідності до п.15.1ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктами 16.1.3-16.1.4 п.16.1ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.пп.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу); доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Підпунктом 162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України встановлено, що платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 ст.164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Виходячи з вимог п.49.18 ст.49, п.179.7 ст.179 ПК України фізична особа, яка отримала за звітний період оподатковуваний дохід, з якого має самостійно сплатити податки, має подати до 1 травня наступного за звітним року податкову декларацію та сплатити податок до 1 серпня цього ж року.

У підпункті14.1.39 пункту14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт54.1статті54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У поданій апеляційній скарзі позивач стверджує, що в матеріалах справи відсутній оригінал чи належна копія декларації, що виключає можливість належним чином встановити обставину, чи подавалась декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік ОСОБА_4.

Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє такі твердження апелянта та вважає, що матеріалами справи підтверджується та обставина, що ОСОБА_5 самостійно подав до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік з терміном сплати 31.07.2015 року на загальну суму 232946,15 грн., також дана обставина підтверджується витягом із Аналітичної системи «Податковий блок» особової картки платника податку за 2015 рік та копією декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, яка подана позивачем до податкового органу та заповнена власноручно.

Відповідно до пункту50.1 статті50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач уточнюючого розрахунку до декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік до Луцької ОДПІ не подавав, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до підпункту14.1.175пункту14.1статті14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що задеклароване позивачем у декларації за 2014 рік від 30 квітня 2015 року №: грошове зобов'язання є узгодженим, оскільки таке грошове зобов'язання в сумі 232946,15 грн. позивачем самостійно не сплачено до бюджету, а відтак така сума вважається податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу ( пункт 59.3статті59 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Розділу II Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженогоНаказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610(далі - Порядок №610), податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов'язання.

Податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів (пункт 1 Розділу III Порядку №610).

На виконання вказаних положень ПК України Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області надіслала на адресу відповідача дублікат податкової вимоги, яку відповідач отримав.

Крім того, апелянт не заперечує факту отримання кредитних коштів у розмірі 360 000,00 доларів США, що значно переважає розмір повернутих коштів позичальником, а також подальшим проведенням списання частини кредитної заборгованості. Саме вказана обставина є підставою для настання застосування підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Інші покликання апелянта не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до ст.73 КАС України предметом доказування у цій справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання в тому, що суд першої інстанціїправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуванерішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 229, 241, 250, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі № 803/922/18/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 20.11.2018 року