Справа № 332/1580/17(2-а/332/70/17)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа №332/1580/17(2-а/332/70/17)

адміністративне провадження №К/9901/33920/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 332/1580/17 (2-а/332/70/17)

за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя (далі - Центральне ОУ ПФУ в м. Запоріжжі) про визнання дії протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є., суддів Головко О.В., Ясенової Т.І., -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- поновити процесуальний строк звернення до суду;

- визнати протиправним рішення відповідача від 25 травня 2017 року №12-2/112 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з дня звільнення у відставку;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 16 вересня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що щомісячне довічне грошове утримання призначене їй 16 вересня 2017 року у меншому розмірі, оскільки помилково не було враховано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення. Крім того, оспорюване рішення відповідача є протиправним з огляду на те, що зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів, яка здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід. Бухгалтерією суду матеріальну допомогу віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати.

Заводський районний суд м. Запоріжжя постановою від 16 серпня 2017 року позивачу поновлено строк звернення до суду адміністративним позовом та позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного рішення. Відмова відповідача включити матеріальну допомогу до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання є безпідставною, оскільки з цієї допомоги позивачем сплачено страхові внески.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 20 вересня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким позов в частині позовних вимог щодо зобов'язання Центрального ОУ ПФУ в м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення в період часу з 16 вересня 2016 року по 13 грудня 2016 року - залишив без розгляду. У задоволені позову в іншій частині - відмовив.

Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції керувався тим, що відповідно до статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) до складу суддівської винагороди матеріальна допомога на оздоровлення не входить, тому оспорюване рішення відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, є правомірним, оскільки його прийнято обґрунтовано та з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано. Залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині періоду з 16 вересня по 13 грудня 2016 року, апеляційний суд виходив із того, що визнання посадовими особами Апеляційного суду Запорізької області у своєму листі-відповіді від 17 травня 2017 року помилкового неврахування в довідках наданих позивачу 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, не впливало на право позивача на звернення до суду.

06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, а постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2017 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що за змістом положень статті 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та статті 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що наказом від 15 вересня 2016 року №76-к позивача виключено із складу суддів Апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви у відставку. Позивач перебуває на обліку в Центральному ОУ ПФУ в м. Запоріжжя та з 16 вересня 2016 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 86% суддівської винагороди.

Листом від 17 травня 2017 року №07-40/56/ голова Апеляційного суду Запорізької області і начальник відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності повідомили відповідача про відсутність в раніше наданих до нього довідках про суддівську винагороду позивача даних щодо матеріальної допомоги на оздоровлення яка повинна бути врахована при перерахунку призначеного довічного грошового утримання (а.с. 13).

В довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16 травня 2017 року №07-50/65 виданій позивачу вказаний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 15 вересня 2016 року склав 26 849 грн 17 коп., в тому числі оклад 15 950 грн, надбавка за вислугу років 60 % - 9570 грн, інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1329 грн 17 коп.

В довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12 травня 2017 року №07-50/64 виданій позивачу, вказаний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01 грудня 2016 року склав 29 626 грн 67 коп., в тому числі оклад 17 600 грн, надбавка за вислугу років 60% -10 560 грн, інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення 1466 грн 67 коп.

22 травня 2017 року даний лист було передано відповідному територіальному органу Пенсійного фонду України разом із заявою, в якій ОСОБА_1 висловила клопотання про його задоволення за зазначеними в ньому підставами.

Рішенням Центрального ОУ ПФУ від 25 травня 2017 року №12-2/112 позивачу відмовлено у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням сум матеріальної допомоги (а.с. 15).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 141 Закону № 2453-VI (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві довічного грошового утримання) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до статті 133 вказаного Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому утримання.

Спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання на статтю 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 06 листопада 2013 року № 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання суду першої інстанції на положення статті 66 Закону № 1788-ХІІ та статті 41 Закону № 1058-IV, згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні апеляційним судом оспорюваного рішення і погоджується з його висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року у справі № 332/1580/17 (2-а/332/70/17) - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду