Справа № 816/2250/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2018 року

Київ

справа №816/2250/15

адміністративне провадження №К/9901/1504/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: ОСОБА_2 (у режимі відеконференції),

відповідача 1: представник не з'явився,

відповідача 2: представник не з'явився,

третя особа: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 у складі колегії суддів: Петрової Л.М. (головуючий), Канигіної Т.С., Удовіченка С.О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 у складі колегії суддів: Яковенка М.М. (головуючий), Лях О.П., Старосуда М.І. у справі №816/2250/15 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Кіровоградській області про зобов'язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - УМВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Кіровоградській області, в якому просив:

1.1. зобов'язати МВС розглянути заяву від 20.04.2015, видати наказ про встановлення позивачу щомісячної премії за грудень 2013 року, видати накази про надання позивачу чергових відпусток за 2007-2012 роки та накази про надання компенсацій за невикористані відпустки у 2007-2012 роках, видати наказ про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки у розмірі місячного грошового забезпечення за кожен рік;

1.2. зобов'язати УМВС виплатити позивачу премію за грудень 2013 року у розмірі 1526,48 грн., нарахувати і виплатити позивачу частину одноразової грошової допомоги при звільненні з ОВС у розмірі 18401,11 грн., виплатити позивачу частину одноразової грошової допомоги при отриманні інвалідності у розмірі 290,31 грн., виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки у сумі 27253,22 грн., виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2007-2011 роки у сумі 19152,15 грн., за 2012 рік у сумі 3942,60 грн., за 2013 рік у сумі 4158,47 грн., а також компенсацію за невикористані відпустки за 2007-2011 рік у сумі 19152,15 грн., за 2012 рік у сумі 3942,60 грн., провести перерахунок грошового забезпечення за період з червня 2008 року по лютий 2012 року включно, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення 3830,43 грн.

2. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. З 30.12.2013 ОСОБА_2 звільнений з органів внутрішніх справ згідно наказу МВСУ від 27.12.2013 №1218 о/с у відставку за пунктом 65 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

3.2. 20.04.2015 ОСОБА_2 звернувся до МВС із заявою про видачу наказу про встановлення щомісячної премії за грудень 2013 року, видачу наказів про надання чергових відпусток за 2007-2012 роки та наказів про надання компенсацій за невикористані відпустки у 2007-2012 роках, видачу наказів про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки у розмірі місячного грошового забезпечення за кожен рік. Також, у заяві ОСОБА_2 просив проконтролювати здійснення УМВСУ остаточного розрахунку, перерахунку грошового забезпечення за період червень 2008 року - грудень 2012 року включно. Зазначена заява надіслана до МВС засобами поштового зв'язку та отримана уповноваженою особою відповідача 1 23.04.2015, про що свідчить копія корінця зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення.

3.3. 20.04.2015 ОСОБА_2 звернувся до УМВС із заявою, у якій просив виплатити премію за грудень 2013 року у розмірі 1526,48 грн., нарахувати та виплатити частину одноразової грошової допомоги при звільненні з ОВС у розмірі 18401,11 грн., виплатити частину одноразової грошової допомоги при отриманні інвалідності у розмірі 290,31 грн., виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки у сумі 27253,22 грн., виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2007-2011 роки у сумі 19152,15 грн., за 2012 рік у сумі 3942,60 грн., за 2013 рік у сумі 4158,47 грн., а також компенсацію за невикористані відпустки за 2007-2011 рік у сумі 19152,15 грн., за 2012 рік у сумі 3942,60 грн., провести перерахунок грошового забезпечення за період з червня 2008 року по лютий 2012 року включно, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення 3830,43 грн.

3.4. Листом від 21.05.2015 №12/П-15 УМВС повідомило ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для задоволення його заяви від 20.04.2015.

3.5. Листом від 10.06.2015 №15/2-П-243 МВС повідомило ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для задоволення його заяви від 20.04.2015.

3.6. Зазначену відповідь надіслано позивачу засобами поштового зв'язку 17.06.2015, про що свідчить витяг з Журналу обліку реєстрів на відправлену кореспонденцію через поштовий зв'язок. Станом на дату подання позову до суду позивач не отримав лист МВС від 10.06.2015 №15/2-П-243.

4. Приймаючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що заяву позивача від 20.04.2015 відповідачем 1 фактично розглянуто та надано відповідь на неї, у зв'язку з чим позовні вимоги про зобов'язання МВС розглянути таку заяву до задоволення не підлягають. Стосовно вимог про зобов'язання МВС видати наказ про встановлення позивачу щомісячної премії за грудень 2013 року та зобов'язання УМВС нарахувати і виплатити позивачу премію за грудень 2013 року та частину одноразової грошової допомоги при звільненні, то суди дійшли висновку про відсутність для цього визначених законодавством підстав, оскільки наказом УМВС від 06.10.2014 №2019 о/с, який є чинним та не оскаржувався позивачем, останньому було встановлена премію лише на період з січня по листопад 2013 року. Щодо вимоги про зобов'язання УМВС виплатити позивачу частину одноразової грошової допомоги при отриманні інвалідності у розмірі 290,31 грн., то суди з'ясували, що неправильне заповнення відповідачем 2 платіжних документів на її перерахування не мало місця. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання МВС видати накази про надання позивачу чергових відпусток за 2007-2012 роки та про надання компенсації за невикористані відпустки у 2007-2012 роках, зобов'язання УМВС виплатити позивачу компенсацію за невикористані відпустки за 2007-2012 роки, судами, з посиланням на пункт 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, зазначено про відсутність у позивача, як у особи старшого начальницького складу, права на отримання компенсації за невикористану відпустку. Водночас, судами досліджено, що заяв про надання йому відпустки за 2007-2012 роки позивач не подавав. Крім того, судами відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов'язання МВС видати накази про надання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки, зобов'язання УМВС виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і на оздоровлення за 2007-2013 роки. Судами вказано на неподання позивачем відповідних заяв та відсутність наказів УМВС про відпустки позивача за перелічені періоди. Стосовно вимоги про зобов'язання УМВС провести перерахунок грошового забезпечення за період з червня 2008 року по лютий 2012 року включно, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення 3830,43 грн., судами наголошено, що розмір грошового забезпечення позивача відповідачем 2 зменшено не було, отримання ним виплат у меншому розмірі обумовлено збільшенням відсотка обов'язкових утримань з цих виплат.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивачем подано касаційну скаргу на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

5.1. Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Скаржник вважає, що судами не надано оцінки тій обставині, що жодної підстави для позбавлення його премії у грудні 2013 року не існувало, та не застосовано пункт 2.16.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. У зв'язку з цим, на думку скаржника, суди не врахували, що на порушення пункту 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідачем 2 безпідставно виключено зі складу грошового забезпечення позивача за грудень 2013 року суму виплаченої йому премії за минулий місяць. Скаржник наполягає, що при оформленні працівниками УМВС платіжних документів для перерахування позивачу одноразової грошової допомоги при отриманні інвалідності невірно вказано призначення платежу, що потягнуло зняття банком комісії у розмірі 0,5 % від суми, яка склала 290,31 грн. Вказує, що суди не взяли до уваги, що право на отримання позивачем матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань прямо передбачене пунктом 2.17.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і позивач звертався до відповідача 2 із заявами про її виплату 20.04.2015. Скаржник зазначає, що протягом 2007-2013 років він перебував на лікуванні і не міг використати належні йому відпустку за цей період, а після одужання звернувся із заявою про надання йому компенсації за вказані відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, чого відповідачем 2 не було зроблено на порушення пунктів 52, 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114. Скаржник посилається на те, що як вбачається з довідки-розрахунку за червень 2008 року - лютий 2012 року, він отримав грошове забезпечення у меншому за встановлений йому законодавством розмір.

6. Відповідач 1 відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не подав.

7. Відповідач 2 подав відзив на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7.1. На обґрунтування відзиву, відповідач 2 зазначає, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права і підстави для їх скасування, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, відсутні. Зокрема, вказує, що усі належні позивачу суми нараховані та виплачені у розмірах визначених законодавством, що підтверджується необхідними доказами, які були досліджені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

8. Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №565-XII):

Стаття 18. Проходження служби в міліції

"Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України".

Стаття 19. Оплата праці працівників міліції

"Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати".

Стаття 23. Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті)

або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну

"У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України &?ш;…&gс;".

9. Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (надалі - Закон №108/95-ВР):

Стаття 24. Строки, періодичність і місце виплати заробітної плати

"За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця".

10. Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №1058-IV):

Стаття 11. Особи, які підлягають загальнообов'язковому державному

пенсійному страхуванню

"Загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають:

…17) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу".

11. Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №2464-VI):

Стаття 4. Платники єдиного внеску

"1. Платниками єдиного внеску є:

…9) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу"

12. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (надалі - Положення):

"2. Особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ, присвоюються такі спеціальні звання: Старший начальницький склад - підполковник міліції".

"10. Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням".

"12. Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством".

"52. Чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року &? ;…&?ч;".

"56. Особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства".

"65. Особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку):

…б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби".

13. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 (надалі - Порядок):

"7. &l.;…&g ; Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям".

14. Наказ МВС від 31.12.2007 №499 (надалі - Наказ):

"3. Установити, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення".

15. Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена Наказом МВС від 31.12.2007 №499, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Інструкція):

"1.18. При прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно".

"2.16. Преміювання

2.16.1. Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не обмежуються максимальними розмірами та встановлюються за рішенням керівника підрозділу в межах фонду преміювання.

2.16.2. Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників підрозділів.

2.16.3. Зменшення розміру премії, позбавлення її проводяться відповідно до положення про преміювання.

2.16.4. Виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

2.16.5. Виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

2.16.6. Премія не виплачується особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ:

які звільняються зі служби за порушення дисципліни, за дискредитацію звання особи начальницького складу, через службову невідповідність або у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили в місяці звільнення;

направленим за кордон для виконання обов'язків у складі миротворчих контингентів і миротворчого персоналу - за весь період перебування за кордоном, якщо інший порядок виплати не передбачений законодавством України".

"2.17. Матеріальна допомога

2.17.1. Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

2.17.2. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати &? ;…&gв;.

2.17.3. Допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

2.17.4. Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку &ls;…&gb;".

"3.5. Виплата грошового забезпечення особам, відстороненим від виконання службових обов'язків

3.5.2. Особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік".

16. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі - Порядок обчислення середньої заробітної плати):

"1. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках:

а) надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки".

"2. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки".

"7. Нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

17. Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до частин 1, 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

18. Таким чином, Верховний Суд як суд касаційної інстанцій позбавлений можливості переглядати судові рішення, виходячи за межі доводів та вимог касаційної скарги, а також перевіряти правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права інакше, аніж на підставі встановлених ними фактичних обставин справи.

19. Заявлена касаційна скарга не містить доводів щодо необхідності перегляду оскаржуваних судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання МВС розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.04.2015.

20. У зв'язку з цим, Верховний Суд не перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права при вирішенні цієї частини позовних вимог.

21. Згідно з пунктом 2.16.5. Інструкції, виплата премії, а також позбавлення премії та/або зменшення її розміру особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснювалось на підставі наказів керівників відповідних органів, які приймались до 10-го числа кожного місяця. З огляду на положення пункту 1.18. Інструкції, у разі звільнення зі служби премія, що є частиною грошового забезпечення, мала бути виплачена особі до дня виключення зі списків особового складу включно.

22. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 30.12.2013.

23. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання МВС видати наказ про встановлення позивачу щомісячної премії за грудень 2013 року та зобов'язання УМВС нарахувати і виплатити позивачу премію за грудень 2013 року у розмірі 1526,48 грн. та частину одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ у розмірі 18401,11 грн., суди попередніх інстанцій послались на наказ УМВС від 06.10.2014 №2019 о/с, яким передбачено виплату ОСОБА_2 премії лише протягом січня - листопада 2013 року.

24. Даний наказ, який прийнятий відповідачем 2 після звільнення позивача зі служби, судами попередніх інстанцій безпосередньо досліджений не був, а відтак, не були з'ясовані причини невиплати позивачу премії за грудень 2013 року, що мало значення для правильного вирішення спору у відповідній частині позовних вимог.

25. Статтею 24 Закону №108/95-ВР передбачено, що виплата заробітної плати через установу банку здійснюється з обов'язковою оплатою роботодавцем послуг банку.

26. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції є складовою грошового забезпечення, відтак, при виплаті такої допомоги шляхом її перерахування на рахунок працівника, відкритий у банку, банківські послуги повинні оплачуватися роботодавцем.

27. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, одноразова грошова допомога при отриманні інвалідності була перерахована позивачу 15.12.2014 і відповідач 2 не допустив помилок при заповненні реквізитів платіжних документів на її перерахування.

28. Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання УМВС виплатити позивачу частину одноразової грошової допомоги при отриманні інвалідності у розмірі 290,31 грн., суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували платіжні документи на її перерахування та не з'ясували, яку суму допомоги у них було зазначено відповідачем 2 та яка сума фактично надійшла на рахунок позивача, а також чи були сплачені банківські послуги за отримання цієї допомоги позивачем, всупереч вимогам статті 24 Закону №108/95-ВР, що мало значення для правильного вирішення спору у відповідній частині позовних вимог.

29. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Згідно частини 4 цієї статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

30. Отже, оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні вказаних вище позовних вимог підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

31. Пунктом 56 Положення визначено, що при звільненні з органів внутрішніх справ через хворобу особам середнього, старшого і вищого начальницького складу надається чергова відпустка за їх бажанням або виплачується грошова коменсація.

32. Разом з тим, аналіз наведеної норми також дає підстави для висновку, що передбачене нею право на отримання грошової компенсації гарантується особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, виключно за відпустку, яку ними не використано в році звільнення.

33. Судами попередніх інстанцій досліджено докази на підтвердження тієї обставини, що позивачу при звільненні з органів внтурішніх справ, яке мало місце з 30.12.2013, виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2013 рік, що свідчить про дотримання відповідачем 2 норм пункту 56 Положення.

34. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність законодавчих підстав для зобов'язання МВС видати накази про надання позивачу чергових відпусток за 2007-2012 роки та про надання компенсації за невикористані відпустки у 2007-2012 роках, зобов'язання УМВС виплатити позивачу компенсацію за невикористані відпустки за 2007-2011 рік у розмірі 19152,15 грн., за 2012 рік у розмірі 3942,60 грн.

35. Як слідує з аналізу змісту підпунктів 2.17.1-2.17.4 пункту 2.17 Положення, матеріальна допомога для оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань надається особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ один раз на рік. При цьому, умовою для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення є наказ по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку, а для надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - рапорт особи і наявність для цього бюджетних асигнувань.

36. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, накази про вибуття позивача у щорічну основну відпустку протягом 2007-2013 років не приймались, рапорти про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань протягом 2007-2013 років позивачем не подавались.

37. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність законодавчих підстав для зобов'язання МВС видати наказ про надання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки у розмірі місячного грошового забезпечення за кожен рік та зобов'язання УМВС виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2013 роки у розмірі 27253,22 грн. та матеріальну допомогу для оздоровлення за 2007-2011 рік в розмірі 19152,15 грн., за 2012 рік у розмірі 3942,60 грн., за 2013 рік у розмірі 4158,47.

38. Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника щодо написання ним рапортів про надання зазначених видів матеріальної допомоги у 2015 році, оскільки Інструкцією не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала у щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

39. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, грошове забезпечення за період з 13.06.2008 по 13.06.2009 випачувалось позивачу на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.01.2013 та з урахуванням вже сплачених за вказаний період сум, що відповідає вимогам підпункту 3.5.2 Інструкції. Нарахування і виплата позивачу грошового забезпечення за період з 13.06.2009 по лютий 2012 року включно здійснювалось з утриманням страхових внесків, а також єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах, встановлених законодавством.

40. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність законодавчих підстав для зобов'язання УМВС провести позивачу перерахунок грошового забезпечення за період з червня 2008 року по люти1 2012 року включно, виходячи з розмірі місячного грошового забезпечення 3830,43 грн.

41. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

42. Отже, оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні вказаних вище позовних вимог підлягають залишенню без змін.

43. З огляду на наведене, касаційну скаргу слід задовольнити частково.

ПОСТАНОВИВ:

44. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

45. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №816/2250/15 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Кіровоградській області, про зобов'язання вчинити дії скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України видати накази про встановлення ОСОБА_2 щомісячної премії за грудень 2013 року та зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2: премію за грудень 2013 року в розмірі 1526,48 грн.; частину одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ у розмірі 18401,11 грн.; частину одноразової грошової допомоги при отриманні інвалідності в розмірі 290,31 грн. і направити справу в цій частині позовних вимог на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В решті - залишити без змін.

46. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич,

Судді Верховного Суду