Справа № 807/444/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/773/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Кузьмича С.М., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року (суддя- Маєцька Н.Д., ухвалене в м. Ужгород) у справі № 807/444/18 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018р. ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком позивачу та зобов'язати відповідача провести перерахунок і відновити виплату позивачу довічно пенсії за віком, шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням змін в пенсійному законодавстві як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни в розмірі не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення пенсії, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі та додатково поданих документів про стаж та заробітну плату з проведенням перерахунку, індексації пенсії, виплатою компенсації втрати частини доходів на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 07 жовтня 2009 року; допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення всієї суми боргу починаючи з 07 жовтня 2009 року по день фактичної виплати; покласти обов'язки щодо забезпечення виконання рішення на начальника Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області; зобов'язати начальника Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про зобов'язання Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити та перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року по 17 листопада 2017 року залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 оскаржив її подавши апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм процесуального права. Просить її скасувати і прийняти нове рішення, яким позов в частині залишених без розгляду позовних вимог з 07 жовтня 2009 року по 17 листопада 2017 року направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Як на доводи апеляційної скарги, посилається, зокрема, на те, що після ухвалення рішення Конституційним Судом України №25-рп/20029 від 07.10.2009р., яким визнано не конституційними положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та такими, що втратили чинність з дати прийняття рішення, у пенсіонерів відновилось право на отримання раніше нарахованої та призначеної пенсії, а в управління пенсійного фонду відновився обов'язок поновити виплату пенсії, а отже на його думку строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу суду законною та просить залишити її без змін.

Апелянт просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності його представника.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону № 1058-ІV визначено, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV, отже дані положення втратили чинність.

Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що саме з цього часу відповідач повинен відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Разом з тим Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 24.04.2018 у справі № 127/15035/17 та від 12.06.2018 у справі № 577/50/17 зазначив, що спори, які виникають у цій категорії справ, повинні вирішуватись з урахуванням норм процесуального права у межах шестимісячного строку звернення до суду.

З матеріалів справи видно, що із письмовою заявою про перерахунок і поновлення виплати пенсії позивач через уповноваженого представника звернувся до Ужгородського ОУПФ 26 квітня 2018 року. Листом від 16 травня 2018 року Ужгородським ОУПФ відмовлено позивачу у поновленні та перерахунку пенсії. До суду позивач звернувся 18 травня 2018 року.

Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що період з 07 жовтня 2009 року по 17 листопада 2017 року знаходиться поза межами шестимісячного строку звернення до суду, та вірно залишено без розгляду в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що матеріали справи не містять та позивачем не надано відомостей та доказів щодо існування об'єктивних обставин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду з цим позовом після прийняття Конституційним Судом України 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі № 807/444/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді С. М. Кузьмич
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 23.11.2018р.