Справа № 826/17851/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "МІНТ ЛАЙФ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінт Лайф» звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2017 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Мінт Лайф», згідно даних про основний вид економічної діяльності та відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 травня 2016, займається роздрібною торгівлею фармацевтичними товарам в спеціалізованих магазинах.

06.09.2017 року посадовими особами відповідача, на підставі наказу №1563 від 31.08.2017 року та відповідно до направлень № 4919 і № 4920 від 06.09.2017 року, проведено фактичну перевірку аптеки ТОВ «Мінт Лайф», яка розташована за адресою: м. Ірпінь, вул. Лісова, 50, офіс 192.

За результатами вищезазначеної перевірки, контролюючим органом складено акт фактичної перевірки №2319/1000/14/40476224 від 06 вересня 2017 року (далі по тексту - акт перевірки).

Так, під час проведення вказаної перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, зокрема, не оприбуткування останнім у розділі 2 Книги обліку розрахункових операцій (КОРО) готівкових коштів на загальну суму 5 716,12 грн., тобто готівкових коштів в розмірі 3516,06 грн. оприбуткованих у КОРО 09.01.2017 року на підставі фіскального звітного чека № 42, сформованого 10.01.2017 року та готівкові кошти у сумі 2200,06 грн. оприбутковані у КОРО 02.02.2017 року на підставі фіскального звітного чека № 66, сформованого 03.02.2017 року.

На підставі акту перевірки, ГУ ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2017 року, яким до ТОВ «Мінт Лайф» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 28 580,60 грн. (далі по тексту - оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення було оскаржено ТОВ «Мінт Лайф» шляхом направлення скарги (вих. №23 від 30.09.2017 року) до Державної фіскальної служби України та ГУ ДФС у Київській області.

За результатами розгляду зазначеної скарги, Державна фіскальна служба України рішенням №27469/6/99-99-11-03-01-25 від 24.11.2017 року залишила скаргу позивача без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 15 вересня 2017 року - без змін.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді скарги позивача від 30.09.2017 року (вих. № 23), згідно рішення Державної фіскальної служби України від 24.11.2017 року №27469/6/99-99-11-03-01-25, останнім не було взято до уваги пояснення позивача, зокрема, стосовно технічних причин, з яких мало місце виявлене уповноваженими особами відповідача порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні та наявні докази.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року №679-XIV (далі по тексту - Закон №679-XIV)Національний банк виконує, зокрема, такі функції як: встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна; визначає систему, порядок і форми платежів, у тому числі між банками; визначає напрями розвитку сучасних електронних банківських технологій, створює, координує та контролює створення електронних платіжних засобів, платіжних систем, автоматизації банківської діяльності та засобів захисту банківської інформації; здійснює інші функції у фінансово-кредитній сфері в межах своєї компетенції, визначеної законом.

Правовими положеннями ст. 33 Закону № 679-XIV встановлено, що для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює:

1) виготовлення та зберігання банкнот і монет;

2) створення резервних фондів банкнот і монет;

3) встановлення номіналів, систем захисту, платіжних ознак та дизайну грошових знаків;

4) встановлення порядку заміни пошкоджених банкнот і монет;

5) встановлення правил випуску в обіг, зберігання, перевезення, вилучення та інкасації готівки;

6) визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій;

7) визначення вимог стосовно технічного стану і організації охорони приміщень банківських установ.

Відповідно до ст. 33 Закону № 679-XIV та з метою удосконалення готівкових розрахунків Правлінням Національного банку України постановою від 15 грудня 2004 року №637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі по тексту - Положення № 637), що визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

В свою чергу, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №266/95-ВР (далі по тексту - Закон №266/95-ВР), дія якого згідно абзацу 1 преамбули, поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Зобов'язання суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу наведені у ст. 3 Закону № 266/95-ВР, зокрема, вказані суб'єкти зобов'язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Абзацом 1 статті 8 Закону №266/95-ВР встановлено, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органом доходів і зборів.

Разом з тим, наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій (далі по тексту - Порядок №547).

Згідно п. 1 Порядку № 547 цей Порядок поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій.

Сума розрахунку - сума готівкових коштів, отримана від покупця за продані товари (послуги) або видана йому при поверненні товару (рекомпенсації послуги, прийнятті цінностей під заставу, виплаті виграшів у державній лотереї та в інших випадках), або сума безготівкових коштів у разі застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо (п. 3 Порядку №547).

Так, порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій наведений у розділі 2 Порядку № 547.

Відповідно до приписів пунктів 1, 3, 6 глави 1 розділу 2 Порядку № 547 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі по тексту - КОРО).

В свою чергу, КОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю.

Разом з тим, КОРО повинна бути прошнурована, послідовно пронумерована та мати належним чином установлені засоби контролю, щоб унеможливити розшнурування книги ОРО або вилучення її аркушів без порушення цілісності засобу контролю.

Порядок ведення книг обліку розрахункових операцій визначений у главі 4 розділу 2 Порядку № 547, зокрема пунктом 13 передбачено, що виправлення записів у КОРО може бути зроблено тільки тими особами, які здійснювали ці записи, або особами, які виконують їх обов'язки. Виправлення повинно засвідчуватись підписом відповідальної особи суб'єкта господарювання або суб'єкта господарювання - фізичної особи - підприємця.

Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів (далі по тексту - Положення №13), Порядку подання звітності, пов'язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок).

За визначенням п. 2 Положення № 13 фіскальний номер - сформований відповідно до встановлених правил унікальний номер реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій, який надається органом державної фіскальної служби при реєстрації відповідного засобу обліку розрахункових операцій.

Відповідно до ст. 15 Закону № 266-95-ВР встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно п. 7.3 Положення № 637 відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

Згідно п. 2.6 глави 2 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, фактичною перевіркою суб'єкта господарської діяльності ТОВ «Мінт Лайф», встановлено факт несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів, а саме: готівкові кошти у сумі 3 516,06 грн. оприбутковані у КОРО 09.01ю2017 року на Z-звіту № 42, сформованого 10.01.2017 року, готівкові кошти у сумі 2200,06 грн. оприбутковані у КОРО 02.02.2017 року на підставі Z-звіту № 66, сформованого 03.02.2017 року.

Таким чином, загальна сума несвоєчасно оприбуткованої готівки склала 5716,12 грн.

Отже, посадовими особами контролюючого органу вказане порушення було виявлено на підставі аналізу записів КОРО ТОВ «Мінт Лайф».

Згідно додатку до акту перевірки, а саме: пояснень від 06.09.2017 року, наданих завідувачем аптеки позивача, яка була присутня під час здійснення згаданої фактичної перевірки уповноваженими особами відповідача, причина по якій Z-звіт № 42 від 10.01.2017 року обліковано в розділі 2 КОРО 09.01.2017 року та Z-звіт № 66 від 03.02.2017 року обліковано в розділі 2 КОРО 02.02.2017 року їй не відома, оскільки в зазначені дні вона не працювала, але зазначила, що у відповідному розділі КОРО є відмітки ЦСО про поломку апарата 09.01.2017 року з відновленням його роботи 10.01.2017 року та відмітка про поломку РРО 02.02.2017 року з відновленням його роботи 03.02.2017 року.

Колегією суддів апеляційної інстанції досліджено надані в якості доказів копії КОРО ТОВ «Мінт Лайф» та встановлено, що у розділі 4 КОРО №Р/1 містяться записи, зокрема, що 09.01.2017 року РРО вийшов з ладу о 18:53 год. - «Не реагує на команди ПО. Ремонт інтерфейсу», та був відновлений 10.01.2017 року о 08:53 год. Номер першого Z-звіту після відновлення роботи РРО - 42. Також, є запис, що РРО виходив з ладу 02.02.2017 року - «Не включається Ремонт блоку живлення», та відновлений 03.02.2017 року. Номер першого Z-звіту після відновлення роботи РРО - 66 (а.с.29-30).

Також, у судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка був допитаний ОСОБА_1, який згідно договору № 70 від 01.01.2017 року та у відповідності до наведених записів КОРО, виконував сервісне обслуговування та ремонт РРО №4-10 січня 2017 року і 02-03 лютого 2017 року. ОСОБА_1 підтвердив факт проведення ремонту РРО позивача в кінці робочого дня за вказаними датами, а також зазначив, що після здійснення ремонту, наступного дня РРО роздрукував відповідні Z-звіти. Повідомив, що власного клейма не має, користується своїм підписом.

Отже, як вбачається з наведеного, ремонт РРО позивача був проведений у відповідності до Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2004 року №601.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що факт своєчасності оприбуткування позивачем готівкових коштів 09 січня 2017 року та 02 лютого 2017 року підтверджуються відповідними записами в книзі ОРО №Р/1.

Тобто, формування позивачем 10.01.2017 року Z-звіту № 42 та 02.02.2017 року Z-звіту №66 мало суто технічний характер, у той час як надходження готівки та її оприбуткування фактично відбулось у день одержання готівкових коштів, а саме: 09.01.2017 року та 02.02.2017 року відповідно, а отже згідно приписів пункту 2.6 Положення №637.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що при розгляді скарги позивача від 30.09.2017 року (вих. №23) на оскаржуване податкове-повідомлення рішення, ДФС України безпідставно було не взято до уваги пояснення позивача щодо технічних причин, з яких мало місце виявлене уповноваженими особами відповідача порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні та наявні докази.

Між тим, позивачем доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому у діях ТОВ «Мінт Лайф» відсутні порушення п. 2.6 глави 2 Положення № 637, які стали підставою застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача в розмірі 28 580,60 грн.

Аналіз наведених положень дає підстави колегія суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що податковим органом не доведена правомірність та обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2018.

v