Справа № 569/13969/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2018 року

Київ

справа №569/13969/17

адміністративне провадження №К/9901/66128/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М., перевіривши

касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018

у справі № 569/13969/17

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

третя особа - ОСОБА_1,

про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу і вимоги державного виконавця та закриття виконавчого провадження,

установив:

15.11.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі № 569/13969/17.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясовано таке.

Відповідно до частини першої статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1, пункту 2 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються найменування суду касаційної інстанції; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

В порушення вказаних норм, в касаційній скарзі зазначено суд, до якого подається скарга - Верховний Суд України; в касаційній скарзі скаржником не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб.

Пунктами 3, 4, 5 та 7 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються; обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

У вступній частині касаційної скарги скаржник просить переглянути ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі № 569/13969/17, а в резолютивній частині касаційної скарги ставить питання лише щодо скасування постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 12.12.2017.

В касаційній скарзі скаржник не зазначає у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; не зазначає дати отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Крім того, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, документ про сплату судового збору.

Скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Частиною п'ятою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, за подання даної касаційної скарги судовий збір має бути сплачено у розмірі 1 762, 00 грн.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена 03.04.2018, тоді як касаційну скаргу подано скаржником до суду касаційної інстанції 15.11.2018, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження і скаржник не порушує питання про поновлення цього строку.

Згідно із частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом приведення її тексту у відповідність до статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, долучення до касаційної скарги документу про сплату судового збору та надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та обґрунтування підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Надати строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

В.М. Бевзенко,

Суддя Верховного Суду