Справа № 594/1323/18
Суддя: Губіш О. А.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 594/1323/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Окулянко У.Г.

з участю

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борщеві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції Стельмах Віталія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції Стельмах В.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.10.2018 року вказаним інспектором було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень. Вважаючи вказану постанову неправомірною, ОСОБА_2 просить останню скасувати як протиправну, оскільки при розгляді справи відповідальною особою не були доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки проступку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, крім того, провадження у справі проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Так, 26 жовтня 2018 року дійсно керував транспортним засобом марки Рено Дастер, держаний номерний знак НОМЕР_1. В попутному з ним напрямку рухався також службовий автомобіль наряду поліції та ще кілька транспортних засобів, які були між ними. Біля 08 год. 40 хв. він був зупинений працівниками поліції, а тому ввімкнувши правий поворот з'їхав з дороги на обочину та зупинився, при цьому увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Один з працівників поліції підійшов до нього та представившись, заявив що він здійснив обгін, перетнувши суцільну смугу руху, на що заперечив. Після цього інспектор поліції наказав йому надати для перевірки документи, що він і зробив, а інспектор пішов у патрульний автомобіль, та повернувшись через деякий час, сказав, що вручає постанову про накладення адміністративного стягнення у сумі 255 грн. З такими діями поліції був не згідний, намагався з'ясувати що відбувається та робив заяву про те, що якщо відбувається розгляд справи про вчинення ним правопорушення, то має намір скористатися правовою допомогою адвоката, ознайомитись з матеріалами справи та надати пояснення,докази в обґрунтування своєї позиції. У відповідь на це, працівник поліції сказав, що відмовляє йому у клопотанні, після чого направився до службового автомобіля.

Зважаючи на такі обставини, вважав, що працівник поліції завершив з'ясування з ним причин зупинки, та зважаючи на його аргументи, переконався у його правоті, тому вирішив що може продовжувати рух та вимкнувши аварійну світлову сигналізацію, рушив з місця. Однак поліцейський перешкодив йому у цьому, звернувся до нього з проханням почекати, а через деякий час повернувся до нього вже з іншою постановою про накладення на нього штрафу у розмірі 425 грн., яку він відмовився підписувати та отримувати з тих самих підстав, що і першу постанову.

02 листопада 2018 року отримав оскаржувану постанову поштовим зв'язком, з якої дізнався що відносно нього накладено адміністративне стягнення за те, що він порушив вимоги ч.2 ст.122 КУпАП, а саме що 26.10.2018 року о 08 год. 50 хв. він керуючи транспортним засобом, здійснив маневр обгону, перетнувши суцільну дорожню розмітку 1.1, що поділяє протилежні напрямки руху, та при зупинці на вимогу патрульної поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 а ПДР.

05 листопада 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі з призначенням у такій судового засідання та встановлено відповідачу строк до 12 листопада 2018 року для подання відзиву на позовну заяву.

12 листопада 2018 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою належної підготовки відзиву на позовну заяву, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 20 листопада 2018 року.

19 листопада 2018 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказав, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, 26.10.2018 року, під час виконання своїх службових обов'язків лейтенантом поліції Стельмахом В.М. було виявлено, що позивач на 203 км. а/д Н-03 «Житомир-Чернівці» близько 08 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки Рено Дастер НОМЕР_1 здійснив маневр обгону та при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п. 8.5.1 та п. 9.9 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 26 жовтня 2018 року інспекторами патрульної поліції проводилась фіксація на місці вчинення адміністративного правопорушення.Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки, а саме перетин суцільної лінії дорожньої розмітки. Крім того, під час спілкування з водієм яким виявився ОСОБА_2, поліцейським було виявлено, що водієм не було увімкнено аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу працівника поліції та повідомлено про це.Згідно п.9.1 (ґ) ПДР України, попереджувальними сигналами є увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.Відповідно до п.9.9 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Водій ОСОБА_2, здійснюючи зупинку на вимогу працівників поліції, змінив напрямок руху, при цьому не ввімкнув аварійнусвітлову сигналізацію. Оскільки, під час з'ясування всіх обставин справи за ч.1 ст.122 КУпАП (порушення вимог розмітки), Інспектором було виявлено ще одне правопорушення, тому водія було повідомлено що відбудеться розгляд справи про вчинене адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, та роз'яснено вимоги статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. Вказані обставини зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відео реєстратора.

В даному випадку, водієм було допущено порушення вимог ч.2 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 122 КУпАП, тому інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, володіючи інформацією, помітивши факт вчинення позивачем кількох адміністративних правопорушень, маючи достатні докази порушення позивачем ПДР та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення шляхом винесення постанови БАВ №691970 від 26 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та КУпАП, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, додатково пояснив суду, що при здійсненні провадження у справі щодо нього інспектор поліції невірно констатував норму ПДР України, яку за його переконання було порушено - так, оскаржувана постанова містить посилання на пункт 9.9. а, який регламентує дії водія у разі вимушеної зупинки на дорозі, а зміст постанови свідчить про те, що встановлено обставини порушення вимог норм п. 9.9 б, які регламентують дії водія у разі зупинки на вимогу поліцейського. Також працівник поліції, в порушення норм КУпАП, ще до початку розгляду справи по суті виніс оскаржувану постанову - така містить відомості про те, що постановлена о 08 год. 55 хв., тоді як відеозапис з нагрудного знаку поліцейського свідчить про те, що розгляд справи ним було розпочато о 09 год. 03 хв. Поряд з тим, на відеозаписі чітко зафіксовано, що працівник поліції визнає той факт, що ним на місці події виносились дві постанови і тільки другу з них він оголосив, використовуючи відеозапис.

Відповідач в судове засідання не з'явився, у поданому ним відзиві на позов, крім іншого, просив справу слухати у його відсутності. Позов, з підстав наведених у відзиві не визнав у задоволенні такого просив відмовити.

За таких обставин, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, що, зокрема, вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №691970 від 26 жовтня 2018 року постановленої інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області лейтенантом поліції Стельмах Віталієм Миколайовичем, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що такий 26 жовтня 2018 року о 08 год. 50 хв. на 203 км. автодороги Н-03 керуючи транспортним засобом RENAULT DASTER, номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи маневр обгону, перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1, що поділяє протилежні напрямки руху та при зупинці на вимогу патрульної поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, і за порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Проте, всупереч зазначеним вище вимогам закону, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівник поліції допустив неповноту та порушення приписів процесуального закону, тому його рішення не можна вважати обґрунтованим.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що оскаржується, у відповідності до ст.280 КУпАП, відповідачем не з'ясовано, чи винний позивач у вчиненні правопорушення, якими доказами доводиться його вина, чи підлягає він притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», слідує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної позивачем постанови посилання на докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні, незважаючи на ту обставину, що вина у вчиненні правопорушення позивачем визнана не була, в графі «9.До постанови додаються» нічого не зазначено.

Як слідує із змісту відзиву на позов, відповідач володіючи інформацією, помітивши факт вчинення позивачем кількох адміністративних правопорушень, маючи достатні докази порушення позивачем ПДР та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, маючи відповідні повноваження, дійшов до висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Однак, оскаржувана постанова не містить обґрунтування доведеності вини позивача, з огляду на його заперечення, зроблені заяви та клопотання, крім того, не містить доказів, на підставі яких відповідальна особа дійшла висновку щодо винуватості позивача.

Крім того, як стверджує позивач, інспектор поліції на місці зупинки, на його вимогу надати докази, а саме відео фіксацію порушення ним ПДР, відповів, що таких немає.

Відповідачем дійсно разом із відзивом на позов, на адресу суду надіслано диск із відеозаписом, під час перегляду якого в судовому засіданні встановлено та підтверджено обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме те, що він вказує інспектору поліції що він не порушував ПДР України, однак у переглянутому диску із відеозаписом, відсутній фрагмент відео про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Поряд з тим, відеозапис відображає дії працівника поліції. які не відповідають нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині, що регламентує порядок винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення. Так, згідно ст. 283 КУпАП слідує. що тільки розгляднувши справу про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, розгляд справи відносно позивача посадовою особою органу внутрішніх справ, а у даному випадку поліцейським Стельмах В.М., було розпочато о 09 год. 03 хв. 26 жовтня 2018р. Оскаржувана постанова містить дані що була винесена о 08 год 55 хв. 26 жовтня 2018 року.

Досліджений в ході судового розгляду наданий відповідачем відеозапис свідчить про те, що працівник поліції розгляд справи звів фактично до констатації особисто тих фактів, які вважав встановленими та намагання вручити оскаржувану постанову. При цьому, в порушення норм ст. 268 КУпАП ним не було проголошено всіх прав, яким правопорушник має право скористатись під час розгляду справи.

Поряд з тим, суд вважає за необхідне відмітити той факт, що оскаржувана постанова містить посилання на порушення ОСОБА_2 пункту 9.9. а ПДР України, який регламентує дії водія у разі вимушеної зупинки на дорозі, а зміст постанови свідчить про те, що встановлено обставини порушення вимог норм п. 9.9 б ПДР України, які регламентують дії водія у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд вважає, що накладення на позивача адміністративного стягнення та притягнення його до адміністративної відповідальності, не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене без врахування вимог закону, ґрунтуюється виключно на твердженнях працівника поліції, який є прямо зацікавленою особою, та не стверджуються жодним іншим об'єктивним та належним доказом, не вбачається протилежного і з справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач доказів правомірності свого рішення суду не надав, а обставини, на які посилається позивач, підтверджують, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку щодо визнання оскаржуваної постанови неправомірною, в зв'язку з чим така підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122 ч.2, 245, 247, 280 КУпАП, ст.ст.5, 9, 72, 75, 76, 77, 244-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, п 15.5 Перехідних положень КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції Стельмах Віталія Миколайовича серії ЕАВ №691970 від 26 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_2 за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн. - скасувати.

Справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, - закрити у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча: :