Справа № 826/9133/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2018 року № 826/9133/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у письмову провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 23 березня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 відповідно до абзацу 1 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Під час звернення до відповідача за призначенням пенсії ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 28 березня 2018 року №17618/05 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку. Позивач вважає відмову відповідача протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, визначених у відзиві, який зареєстрований канцелярією суду 06 липня 2018 року. В даному відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, мотивуючи відсутністю правових підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на посадах, віднесених до Списку №2, за час виконання роботи до 03 лютого 1999 року. Зазначив, що наданні позивачем документи на підтвердження факту права на призначення пільгової пенсії не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 10 січня 2018 року надіслав цінним листом з описом вкладення засобами поштового зв'язку за НОМЕР_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 10 січня 2018 року, до якої надав:

- заяву про призначення/перерахунок пенсій (додаток №2) від 10 січня 2018 року;

- копію паспорта та ідентифікаційного коду;

- копію трудової книжки;

- копію диплому;

- фото 4/6;

- копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- копію наказу №14 від 05 березня 1999 року;

- копію довідки про перейменування;

- копію довідки про особливі умови праці №5 від 20 квітня 2000 року.

Листом від 18 січня 2018 року №3366/09 відповідач повідомив позивача, що для призначення пенсії немає законних підстав та рекомендував звернутися до управління особисто.

Представник позивача 16 лютого 2018 року звернувся з заявою про нарахування пенсії.

Листом від 28 березня 2018 року №17618/05 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії, оскільки позивачем довідка про підтвердження пільгової роботи не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме в наданій довідці відсутні посилання на списки, що були чинні на період роботи. При цьому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії надіслано позивачу не було.

Позивач 13 квітня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про надання відповідного рішення.

Листом від 25 квітня 2018 року №2302/05 відповідач надіслав позивачу копію рішення від 23 лютого 2018 року, згідно якого позивачу по заяві №1110 від 16 лютого 2018 року щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відмовлено, оскільки надана довідка про підтвердження пільгової роботи не відповідає вимогам чинного законодавства.

Серед документів, які надані позивачем - копія трудової книжки ОСОБА_1, згідно записів якої ОСОБА_1 має наступний стаж роботи:

- з 1977 року по 1982 рік - навчався у Комунарському гірничо-металургійному інституті (5 років);

- з 09 липня 1979 року - 09 серпня 1979 року - електрослюсар по ремонту обладнання на Шахті імені Чеснокова виробничого об'єднання «Стаханввугілля» (1 місяць);

- з 01 липня 1981 року - 31 липня 1981 року - електрослюсар участку ЕМО на Шахті імені Чеснокова виробничого об'єднання «Стаханввугілля» (1 місяць);

- з 07 вересня 1982 року - 06 листопада 1981 року - старший інженер Територіального науково - дослідного відділення психофізичних та передових методів праці Цеієквугілля (1 місяць 30 днів);

- з15 листопада 1982 року - 31 січня 1985 року - старший інженер Територіального науково - дослідного відділення психофізичних та передових методів праці Цеієквугілля (2 роки, 2 місяці, 16 днів);

- з 01 лютого 1985 року - 14 серпня 1986 року - провідний економіст Територіального науково - дослідного відділення психофізичних та передових методів праці Цеієквугілля (1 рік 6 місяців 13 днів);

- з 15 серпня 1986 року - 03 липня 1989 року - молодший науковий співробітник Територіального науково-дослідницького відділу передових методів організацій та економіки праці (2 роки 10 місяців 18 днів);

- з 17 липня 1989 року - 12 січня 1999 року - начальник виробничого відділу управління по монтажу, демонтажу та ремонту ГШУ ДП ГХК «Луганськвугілля» (9 років, 5 місяців, 26 днів);

- з 01 серпня 2000 - 31 серпня 2006 року - фінансовий директор Філії «Будівник» ВАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона №501» (6 років 1 місяць);

- з 01 грудня 2016 року - 30 листопада 2017 року - директор з маркетингу ТОВ «Юридична компанія «Слєсарєв і Погребняк» (1 рік);

Посада, яку позивач обіймав у період з 17 липня 1989 року по 12 січня 1999 року передбачена Списком №2, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Вказаний стаж роботи позивача підтверджується також довідкою №5 від 20 квітня 2000 року, виданою Державним відкритим акціонерним товариством Стахановське управління з монтажу, демонтажу та ремонту ГШУ Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля».

Вважаючи таку відмову ПФУ протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту Закон) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту « 6» статті 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.

При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31 грудня 1991 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01 січня 1992 року або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11 березня 1994 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11 березня 1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16 січня 2003 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Записами в трудовій книжці позивача, а також довідкою №5 від 20 квітня 2000 року, виданою Державним відкритим акціонерним товариством Стахановське управління з монтажу, демонтажу та ремонту ГШУ Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля», підтверджується період його роботи з 17 липня 1989 року по 12 січня 1999 року на посаді, яка передбачена Списком №2, затвердженим відповідними нормативно-правовими актами, а саме:

- до 31 грудня 1991 року Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

- з 01 січня 1992 року до 11 березня 1994 року Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Довідкою №5 від 20 квітня 1999 року підтверджується віднесення посади, яку позивач обіймав в період роботи з 17 липня 1989 року по 12 січня 1999 року, до посад, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

В той же час, згідно наданого позивачем наказу №15 від 05 березня 1999 року, виданого Державним відкритим акціонерним товариством «Стахановське управління» по монтажу, демонтажу та ремонту ГШУ ДП ГХК «Луганськвугілля» «Про підсумки повторної атестації робочих місць за умовами праці, професія Начальника виробничого відділу відноситься до списку №2, розділ І, підрозділу І код 2010100б-23898».

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу ОСОБА_1 повинен бути зарахований стаж:

- з 17 липня 1989 року по 21 серпня 1992 року на посаді «Начальника виробничого відділу»;

- з 05 березня 1994 року по 12 січня 1999 року на посаді Начальника виробничого відділу».

Враховуючи вищенаведене, загальний пільговий стаж складає 7 років 10 місяці 11 днів.

Тобто, враховуючи частину 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком набув у віці 57 років.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про протиправність винесеного рішення, виходячи з того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся за призначенням пенсії 16 лютого 2018 року, тобто у віці 58 років.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відмова Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладена в листі від 28 березня 2018 року №17618/05, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вирішення питань що призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, управління діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії без належного обґрунтування неврахування частини стажу роботи, а також зобов'язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити йому пенсію є передчасною, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приписами частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції про сплату від 11 червня 2018 року №0.0..1, ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн., який, з огляду на задоволення позовних вимог частково, підлягає присудженню на користь позивача у розмірі 352,40 грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги №28/03 від 28 березня 2018 року, копію заявки №1 від 28 березня 2018 року до договору про надання професійної правничої допомоги №28/03 від 28 березня 2018 року та копію попереднього розрахунку.

Відповідно копії заявки №1 від 28 березня 2018 року до договору про надання професійної правничої допомоги №28/03 від 28 березня 2018 року (надалі - заявка №1), гонорар сплачується наступним чином: 1) оплата за надану професійну правничу допомогу - протягом 10 днів з моменту надання відповідної послуги.

В той же час, ані представником позивача, ані позивачем до матеріалів справи не надано платіжних доручень в підтвердження здійснення оплати за наданні послуги, як це передбачено заявкою №1.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд не вбачає належних правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладену у листі від 28 березня 2018 року №17618/05.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди його роботи:

- з 17 липня 1989 року по 21 серпня 1992 року на посаді «Начальника виробничого відділу»;

- з 05 березня 1994 року по 12 січня 1999 року на посаді Начальника виробничого відділу».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №1110 від 16 лютого 2018 року, з урахуванням висновків, викладених в даному судовому рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявьска, 16, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 352,40 грн. (триста п'ятдесят чотири гривні 40 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко