Справа № 725/5270/18
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/5270/18
Номер провадження 2-а/725/174/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Войтуна О.Б.

за участю секретаря: Дженджера К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) в інтересах якого діє ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) до заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 (місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до до заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №2251/40800/18 від 28.09.2018 року.

Посилався на те, що 28.09.2018 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС - ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про порушення митних правил №2251/40800/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 557879,94 грн..

Вказаною постановою було встановлено, що 28.07.2018 року на територію п/п «Порубне-Сірет» м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС в зону митного контролю в пішому порядку зайшов ОСОБА_1, який прямував з Румунії до України в приватних справах та до митного контролю подав закордонний НОМЕР_1, виданий 10.01.2018 року, органом 7301 на ім'я «ОСОБА_1».

Під час митних формальностей ОСОБА_1 пред'явив паспорт гр.. Румунії для виїзду за кордон НОМЕР_6, виданий 03.11.2017 року поліцією м. Сучава (Румунія) на ім'я «ОСОБА_1».

Відповідно до інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС, митним органом встановлено, що 15.07.2018 року гр.. ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «VW PASSAT», державний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації Румунія) через п/п «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС в режимі тимчасового ввезення в термін до 1-го року, використовуючи закордонний паспорт гр.. Румунії НОМЕР_6. Таким чином маючи статус громадянина-резидента, ввіз на територію України автомобіль та з метою ухилення від сплати обов'язкових митних платежів, що передбачені ч.3 ст. 380 МК України до митного контролю надав паспортний документ громадянина Республіки Румунія.

Із постановою позивач не погоджується та вважає її такою, що складена безпідставно та необґрунтовано. Оскільки позивач надаючи митному органу правдиві відомості, щодо транспортного засобу, країни реєстрації, мети ввезення транспортного засобу та правдиві відомості про його особу, а тому відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Зауважив, що автомобіль з моменту ввезення не порушив митний режим у якому він був ввезений.

Вказав, що у правовідносини із державою «Україна» ввозячи транспортний засіб він вступав як громадянин іншої держави, на підтвердження чого надав дійсний документ, а отже перебував у статусі «нерезидента», а тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.. 485 МК України.

Також, позивач вважає, що визначений митним органом розмір несплачених митних платежів на підставі службової записки №1096/24-70-19-30 від 13.09.2018 року, порушує вимоги ст.. 57 МК України та не може визначатися на підставі даних «інтернету».

З урахуванням викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №2251/40800/18 від 28.09.2018 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, а справу закрити.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву з письмовими доказами, в якому митниця позов не визнала, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Перед судовим засіданням 01.11.2018 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов підтримав в повному обсязі.

Перед судовим засіданням 01.11.2018 року представником відповідача - ОСОБА_6 через канцелярію суду надано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження, у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 28.07.2018 року старшим інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-сірет» Чернівецької митниці ДФС Ткаченком В.С. було складено відносно гр.. України ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №2251/408000/18 (а.с. 38-41).

Як вбачається із змісту протоколу, 28.07.2018 року під час здійснення митних формальностей гр.. ОСОБА_1 пред'явив паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон НОМЕР_5 виданий 03.11.2017 року, поліцією м. Сучава на ім'я «ОСОБА_1». Відповідно до інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС, митним органом встановлено, що 15.07.2018 року гр. ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «VW PASSAT», державний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Румунія, кузов НОМЕР_3 через п/п «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС в режимі тимчасового ввезення в термін до 1-го року, використовуючи закордонний паспорт гр.. Румунії НОМЕР_6, виданий 03.11.2017 року, поліцією м. Сучава на ім'я ОСОБА_1.

Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. України НОМЕР_4 виданий 10.01.2018 року органом 7301 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та пред'явленого паспорта гр. Румунії НОМЕР_5, виданий 03.11.2017 року поліцією м. Сучава на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однією і тією ж особою, що він підтвердив сам.

Маючи статус «резидента», для перетину митного кордону на транспортному засобі марки «VW PASSAT», країна реєстрації Румунія, державний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 гр. ОСОБА_1 використовував паспортний документ громадянина Румунії НОМЕР_5, виданий на його ім'я.

Інспектором в протоколі вказано, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу «VW PASSAT», країна реєстрації Румунія, державний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, а саме особа надавала паспортний документ зі статусом «нерезидент» та заявила митний режим «тимчасове ввезення транспортного засобу строком до 1року ».

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу «VW PASSAT», державний номер НОМЕР_2, особа надавала документ, який є підставою для несплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування, маючи статус «резидента».

Постановою по справі про порушення митних правил №2251/40800/18 від 28.09.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 557 879 грн. 94 коп. (а.с.42-45).

За змістом ст.485 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином обов'язковим елементом складу правопорушення є інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «VW PASSAT», країна реєстрації Румунія, державний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 надав паспорт громадянина Румунії НОМЕР_5, виданий 03.11.2017 року поліцією м. Сучава.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області від 03.08.2018 року, гр.. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, по паспорту громадянина України серії НОМЕР_7, виданий 04.01.2012 року Шевченківським РВ УМВС в Чернівецькій області був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_8 від 10.01.2018 року (а.с. 55).

Таким чином, оскільки у позивача, станом на 15.07.2018 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.

Разом із тим, суд враховує положення ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного та враховуючи те, що розмір стягнення, що повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів, а тому необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення, визначеного Законом стягнення, є доведення факту не сплати особою суми митних платежів у певному розмірі.

Так, за змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами статті 57 глави 9 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, матеріали справи про порушення митних правил №2251/40800/18 не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився ОСОБА_1 15.07.2018 року.

Натомість, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою №1096/24-70-19-30 від 13.09.2018 року, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає - 185959,98 грн. (а.с. 70-71).

Як вбачається із змісту дослідженої у судовому засіданні службової записки, митну вартість автомобіля марки «VW PASSAT» державний номер НОМЕР_2 було визначено орієнтовно у розмірі 185959 грн. 98 коп., при цьому у даній службовій записці зазначено, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів. Крім того запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів товарознавців (70-71).

Даючи оцінку зазначеним обставинам, суд вважає, що оскільки службова записка по даній справі має інформативний характер і визначена в ній сума не точна, а орієнтовна, а отже на її підставі не може бути визначено митну вартість транспортного засобу, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки санкція статті 485 МК України передбачає стягнення у розмірі 300% саме несплаченої суми митних платежів.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Окрім того, суд зауважує, що чинним законодавством України не передбачено обов'язку особи відносно якої ведеться справа щодо порушення митного законодавства проводити експертизу та оплачувати її вартість.

Відповідачем також в процесі судового розгляду справи клопотання про призначення експертизи не заявлялось.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Враховуючи те, що справа судом направляється на новий розгляд, позов в частині закриття провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94, 229, 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову №2251/40800/18 від 28.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун