Справа № 810/2480/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2480/18 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2018 року в задоволенні даного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує наявністю всіх необхідних та законних підстав для надання позивачу статусу інваліда війни.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що в 1986 році ОСОБА_3 працював водієм в Кагарлицькому автопідприємстві 11032 на посаді водія, про що є відповідний запис в трудовій книжці.

З 01 червня 1987 року по 30 червня 1987 року позивача було відряджено в 30-кілометрову зону Чорнобильської ABC, а саме в м. Іванків, для роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме перевезення будівельних матеріалів на будівництво автодороги Зелений Мис - м. Чорнобиль.

Факт участі позивача у роботі в зоні відчуження підтверджується маршрутним листом, наказом №110-ком від 01 червня 1987 року, довідкою про виплату підвищеної заробітної плати.

Під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач був залучений до складу формувань цивільної оборони та відряджений в Чорнобильський район з 01 червня 1987 року по 30 червня 1987 року для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На думку апелянта, підтвердженням залучення позивача до складу формувань цивільної оборони є довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА №01.1-14/586 від 10 квітня 2018 року.

Підставою для видачі вказаної довідки було Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111- 1976 p., накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1975 року (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження начальника ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 02, від 19 травня 1986 року № 52 та інші), довідка про місце та характер виконаних робіт, архівні дані, друковані видання, документи і матеріали по ЦО за 1986 рік, які зберігаються в департаменті, інші офіційні документи.

23 лютого 2012 року ОСОБА_3 було встановлено II групу інвалідності довічно, причиною якої є захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту-огляду МСЕК серії. КИО-1 №0414702 від 29 лютого 2012 року. У зв'язку з наведеним позивачу було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серії НОМЕР_1 від 05 квітня 2012 року.

Отже, враховуючи те, що позивач був залучений до формувань Цивільної оборони під час проведення робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, апелянт вважає, що відповідно до п. 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому може бути наданий статус інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, тому 11 травня 2018 року звернувся до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації із відповідною заявою.

Листом від 11 травня 2018 року №348 відповідач відмовив ОСОБА_3 у присвоєнні статусу «інвалід війни» з мотивів відсутності сукупності обставин, з якими п. 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пов'язує наявність у особи права на отримання зазначеного статусу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку, що зі змісту долучених до справи документів встановлено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в червні 1987 року у складі невоєнізоваиих формувань Цивільної оборони. Отже, позивач не брав участь у загонах спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу PCP, а відтак на нього не розповсюджується дія пункту 9 частини другої статті 7 Закону № 3551- XII.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

В силу вимог ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно п.9 ч.2 статті 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п.9 ч.2 статті 7 Закону № 3551-XII є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Варто зазначити, що статус інвалідів війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З пояснювальної записки до проекту цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII.

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 статті 7 Закону № 3551-XII відсутні.

За відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої ї статті 7 Закону № 3551-ХІІ немає.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 07 червня 2018 року по справі № 377/797/17, від 10 травня 2018 року по справі № 279/12162/15-а та ін.

Слід відмітити, що позивач у позовній заяві просить зобов'язати відповідача видати йому відповідне посвідчення інваліда війни.

Згідно з п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 інвалідам війни (стаття 7 Закону № 3551-XII) видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - інвалід».

З огляду на те, що позивач не має статусу інваліда війни, то у відповідача були відсутні підстави для видачі йому відповідного посвідчення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності дій відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у встановленні статусу інваліда війни, а також необхідності зобов'язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

v