Справа № 815/2004/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2004/18

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 11 червня 2018 року у складі суду судді: Стефанова С.О. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення від 07.03.2018 року № 610518/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» (далі - ТОВ «Промислова компанія «КІК») звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту відповідач або ДФС України), в якому просило:

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07.03.2018 року №610518/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 01 грудня 2017 року № 2, оформленої товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн»», на суму 25 992,00 грн. (з ПДВ);

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 01 грудня 2017 року № 2, оформлену товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн»», на суму 25 992,00 грн. (з ПДВ) та вважати вказану податкову накладну прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку - товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн»», а саме - 01 грудня 2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року адміністративний позов ТОВ «Промислова компанія «КІК» був задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07.03.2018 року № 610518/41501853 про відмову в реєстрації податкової накладної від 01.12.2017 року № 2, оформленої товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» на суму 25 992,00 грн. (з ПДВ). Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 01.12.2017 року №2, оформлену товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» на суму 25 992,00 грн. (з ПДВ) в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати вказану податкову накладну прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», а саме 01 грудня 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних ТОВ «Промислова компанія «КІК» із посиланням на підставу - надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та /або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування є повністю обґрунтованим, оскільки платником податків ТОВ «Промислова компанія «КІК» не надано відповідачу копій первинних документів, щодо договорів, у тому числі зовнішньоекономічні контракті, з додатками, листуваннями з контрагентами, договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції, постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством, платником не додержано вимог наказу МФУ від 13.06.2017 року №567.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2017 року ТОВ «Промислова компанія «КІК» було відвантажено товар (плити перекриття) ТОВ «Альтраста» на суму 25 992,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 4 332,00 грн., що підтверджується, видатковою накладною № ПК-000000031 від 01.12.2017 року, випискою по рахунку позивача: 361 за грудень 2017 року, товарно-транспортною накладною № 057731 від 01.12.2017 року.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), датою виникнення податкових зобов'язань з постачання послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а)дата зарахування коштів від замовника на банківський рахунок платника податку як оплата послуг, що підлягають постачанню;

б)дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання послуг платник податку - продавець послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та надати покупцю за його вимогою.

Тобто, за правилами ст.ст. 187, 201 ПК України на суму відвантаженого на ТОВ «Альтраста» товару, позивач зобов'язаний був зареєструвати податкову накладну.

У зв'язку з цим, відповідно до вимог п. 187.1. ст. 187, п. 201.1. ст. 201 ПК України, цього ж дня, 01 грудня 2017 року позивачем була сформована та відправлена на реєстрацію податкова накладна №2 від 01.12.2017 року на користь ТОВ «Альтраста» на загальну суму відвантаженого товару 25 992,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 4 332,00 грн.

Відповідно до квитанції від 28.12.2017 року про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, за результатом обробки документу Державною фіскальною службою України, реєстрацію документу було зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567 (далі - Критерії оцінки).

За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 6810 (вироби з цементу, бетону, каменю, армовані чи неармовані).

Судом першої інстанції також встановлено, що 02.03.2018 року на виконання підпункту 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем було направлено на адресу Державної фіскальної служби України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зазначеній податковій накладній з поясненнями та документами, які, на думку позивача, беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по податковій накладній № 2 від 01.12.2017 року, що підтверджується квитанцією № 1 від 02.03.2018 року.

Водночас, рішенням комісії ДФС від 07.03.2018 року № 610518/41501853 позивачу було відмовлено у прийнятті податкової накладної № 2 від 01.12.2017 року для реєстрації.

У якості підстави для відмови у реєстрації зазначено: «надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.».

Вважаючи зазначене рішення ДФС України від 07.03.2018 року № 610518/41501853 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Промислова компанія «КІК»», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив вимоги підпункту 201.16.1 пункту 201 статті 201 ПК України, також у відповідача були відсутні законні підстави для відмови прийняття податкової накладної для реєстрації згідно рішення комісії ДФСУ, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 07.03.2018 року №610518/41501853, оскільки в квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН чітко не вказав на підставі якого саме критерію оцінки ступеня ризиків було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної від 01.12.2017 № 2 в ЄРПН, та не зазначив які саме копії документів (за вичерпним переліком) пропонується надати позивачу, які були б достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних від 01.12.2017 № 2 в ЄРПН.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що 02 листопада 2017 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Альтраста» був укладений договір поставки № 9/11/2-2017 (а.с. 28-29).

Предметом зазначеного договору є здійснення позивачем поставки погодженого сторонами договору Товару (залізобетонних виробів) на користь ТОВ «Альтраста» на умовах оплатності (пункт 1.1 Договору).

Судом першої інстанції встановлено, що за період дії зазначеного договору позивачем також було виписано та зареєстровано ДФС України у ЄРПН на користь ТОВ «Альтраста» податкові накладні № 30 від 12.12.2017 року на суму 225 010,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 37 501,67 грн. та № 38 від 14.12.2017 року на суму 103 896,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 17 316,00 грн.

28.12.2017 року реєстрацію податкової накладної №2 від 01.12.2017 року, на суму відвантаженого на ТОВ «Альтраста» товару, було зупинено.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до п. 201.16.2 ст. 216 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а)порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б)визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в)пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Згідно з п. 6 Критеріїв оцінки, моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями: 1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в ЄРПН, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в ЄРПН, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в ЄРПН, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в ЄРПН, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється); 2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПКУ, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в ЄРПН.

Як вбачається із матеріалів справи, в отриманій позивачем квитанції № 1 від 28.12.2017 року про зупинення реєстрації податкової накладної № 2 від 01.12.2017 року зазначено критерій, який взагалі відсутній у п. 6 Критеріїв оцінки: «...невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 6810» (а.с. 35).

ТОВ «Промислова компанія «КІК» було зроблено висновок, що зупинення реєстрації податкової накладної № 2 від 01.12.2017 року відбулося на підставі пп. 1 п. 6 Критеріїв оцінки.

Згідно з пп. 1 п. 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, що був затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567, для критерію, зазначеного у п.п. 1 п. 6 Критеріїв оцінки вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН є: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання норм ПК України та Критеріїв оцінки, 02.03.2018 року позивачем разом з Повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК, було подано копії наступних документів: пояснювальна записка від 02.03.2018 р. в повідомленні №33 від 02.03.2018 р. (а.с. 169); договір поставки товару з ТОВ «Альтраста» № 9/11/2-2017 від 02.11.2017 р. (а.с. 28); картка рахунку 361 за грудень 2017 року з ТОВ «Альтраста» (а.с. 24-27); видаткова накладна № ПК-000000031 від 01.12.2017 р. (а.с. 22); товарно-транспортна накладна №057731 від 01.12.2017 р. (а.с. 30); паспорт №110 від 01.12.2017 р. (а.с. 31); таблиця даних платника податку № 3 від 28.12.2017 р. (а.с. 36); договір оренди нерухомого майна № б/н від 01.11.2017 р. з ТОВ «КЗБМ» (а.с. 60); акт приймання-передачі нежилих будівель та споруд (а.с. 62); договір оренди обладнання та машин з ТОВ «КЗБМ» за № 01/11-2017 від 01.11.2017 р. (а.с. 63); додаток до договору оренди обладнання та машин № 1 від 01.11.2017 р. (а.с. 65-66); акт прийому-передачі за договором оренди обладнання та машин №2 від 01.11.2017 р. (а.с. 67-68); договір оренди металоформ № 2/11-2017 від 01.11.2017 р. з ТОВ «КЗБМ» (а.с. 69-70); додаток до договору оренди металоформ № 1 від 02.11.2017 р. з ТОВ «КЗБМ» (а.с. 71-72); акт прийому-передачі до договору оренди металоформ № 2 від 01.11.2017 р. з ТОВ «КЗБМ» (а.с. 72-73); договір оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 р. та доп. угода від 14.12.2017 р. (а.с. 74-76); договір суборенди автотранспорту № 15/12-2017 від 01.12.2017 р. (а.с. 77-78); рахунок-фактура № ЧП00000825 від 15.11.2017 р. з ПП «КІК» на поставку піску, цементу, щебню, металу (а.с. 79); видаткова накладна № КІ-000001402 від 30.11.2017 з ПП «КІК» на поставку піску, цементу, щебеню (а.с. 80); видаткова накладна № КІ-000001401 від 30.11.2017 р. з ПП «КІК» на поставку металу (а.с. 81); акт приймання-передачі № 25 від 30.11.2017 р. з 1111 «КІК» на поставку металу (а.с. 82); акт приймання-передачі № 26 від 30.11.2017 р. з 1111 «КІК» на поставку піску, цементу, щебеню (а.с. 83); договір поставки № 141120171 від 14.11.2017 р. з ТОВ «НВФ ДНІПРОПРОЕКТ» на поставку металу (а.с. 84-86); видаткові накладні та ТТН на метал з ТОВ «НВФ ДНІПРОПРОЕКТ» (а.с. 87-91, 107-111); договір поставки № 250/17 від 16.11.2017 р. з ПП «Микитівський гранітний карєр» на поставку щебеню (а.с. 98-99); видаткові накладні та ТТН на щебінь з ПП «Микитівський гранітний кар'єр» (а.с. 100-106, 121-149); договір поставки № 38 від 08.11.2017 р. з ТОВ «МЕГАБУДКОМПЛЕКТ» на поставку цементу (а.с. 92-93); видаткові накладні та ТТН на цемент з ТОВ «МЕГАБУДКОМПЛЕКТ» (а.с. 94-97, 112-120); видаткові накладні та ТТН на цемент з ПАТ «Дікергофф Цемент Україна», що не спростовувалось у судовому засіданні представником відповідача. Вищезазначені копії документів також були надані позивачем до суду та наявні в матеріалах справи.

Доданий до Повідомлення пакет документів є вичерпним за операцією відвантаження товару за видатковою накладною № ПК-000000031 від 01.12.2017 року.

Крім того, колегія суддів погоджується з твердженням позивач, що ТОВ «Промислова компанія «КІК» має статус виробничого, а отже коди товарів на «виході» за визначенням не можуть співпадати з кодами товарів на «вході». Однак, така особливість ведення господарської діяльності у жодному разі не може автоматично свідчити про будь-які порушення чинного законодавства, у т.ч. нереальність (сумнівність) операцій.

Також як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем 29.12.2017 року відповідно до п. 3 Критеріїв оцінки було подано на розгляд комісії ДФС таблицю даних платника податків за встановленою формою щодо видів економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД ДК 009:2010) та кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, що на постійній основі постачаються (виготовляються) та/або придбаваються (отримуються) платником податку, що підтверджується квитанцією № 2 від 29.12.2017 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відповідачем не взято до уваги відомості таблиці даних платника податку № 3 від 28.12.2017 року, якими відповідачу була роз'яснена специфіка діяльності позивача за кодами КВЕД, УКТ ВЕД та ДК продукції та послуг.

Стосовно тверджень апелянта про те, що причиною відмови від реєстрації податкової накладної стало надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією відповідача рішення про реєстрацію податкової накладної, колегія суддів вважає за необхідним зазначити.

Дана фраза є цитатою абз. 6 постанови Кабінету міністрів України № 190 від 29.03.2017 року «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації». При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено що ж саме є підставою відмови у реєстрації - надання документів, складених із порушенням законодавства або надання документів, що не є достатніми для прийняття комісією відповідача рішення про реєстрацію податкової накладної.

Також відповідно не зазначено яких саме документів не вистачає для прийняття рішення, оскільки, як встановлено судом вище, на розгляд відповідачу позивачем були надані усі первинні документи, які стосуються даної операції, що не мають дефекту форми, змісту або походження та які в силу ст.ст. 198, 201 ПК України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем первинні документи засвідчують факт реального виконання позивачем та його контрагентом господарських зобов'язань.

При цьому, відповідачем не спростовано і встановленої ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності вчинених підприємствами правочинів. Взагалі не досліджувались фактичні обставини щодо змісту та умов угоди, зобов'язань сторін за договором та порядку оплати.

Згідно з підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Відповідно до підпункту «в» цього ж пункту, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються, зокрема пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з підпунктом 201.16.2. пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до підпункту 201.16.3. пункту 201.16 статті 201 ПК України, підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного підпункту Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації».

Відповідно до п.п. 1, 2 зазначеної постанови, комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Як вже було зазначено вище, в оскаржуваному рішенні ДФС України від 07.03.2018 року № 610518/41501853 відповідач вказав наступну підставу для відмови в реєстрації податкової накладної позивача від 13 грудня 2017 року № 32 - «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року (справа №822/1817/18).

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість рішення комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних, оскільки така підстава для прийняття рішення є формальною, оскільки неможливо встановити, що саме порушив суб'єкт підприємницької діяльності, а саме: суб'єктом підприємництва надано копії документів, що складені з порушенням законодавства, чи документи є недостатніми, або документи надано у недостатній кількості та складені з порушенням законодавства. Водночас, колегія суддів зазначає, що позивачем виконаний обов'язок щодо надіслання до ДФС України усіх первинних документів та пояснень щодо наданих документів на підтвердження факту реальності операції з ТОВ «Альтраста», які в сукупності підтверджують наявність підстав для реєстрації податкової накладної № від 01 грудня 2017 року.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до положень п. 56.4 ст. 56 ПК України під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Так, ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід цілком узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на презумцію правомірності рішень платника податку, яка закріплена в статті 4.1 ПК України у випадку, коли є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, пріоритет правомірності рішення залишається за платником податків.

З аналізу ст.2 КАС України випливає, що рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності всіх перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансі між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Промислова компанія «КІК», оскільки оскаржуване рішення комісії ДФС України від 07.03.2018 року №610518/41501853 про відмову в реєстрації податкової накладної від 01.12.2017 року №2, оформленої ТОВ «Промислова компанія «КІК» на суму 25 992,00 грн. (з ПДВ) прийняте не у спосіб визначений законом, а тому є протиправним.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 11 червня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення від 07.03.2018 року № 610518/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко