Справа № 826/9602/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2018 року № 826/9602/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправним дій та зобов'язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства облсуговування повітряного руху України від 30 червн я 2017 року №228 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 червня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії є грубим порушенням конституційних прав на пенсійне забезпечення позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу, в разі невизнання адміністративного позову, у встановлений строк надати суду відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач передчасно звернувся із заявою про перерахунок пенсії.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у період своєї служби у Збройних силах України був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання завдань в інтересах оборони держави, де проходив службу на відповідній офіцерській посаді та отримував грошове забезпечення.

За наказом Міністра Оборони України позивач у квітні 2010 року звільнено з військової служби у запас за пунктом 67, підпункту «б» з посади заступника начальника Центру підвищення квалфікації ДП «Украерорух» у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

З квітня 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наказом ДП «Украерорух» від 30 червня 2017 року №228 «Про підвищення посадових окладів військовослужбовців, відрядженим до Украерорух» з 01 червня 2017 року збільшено розміри посадових окладів військовослужбовців Збройних сил України, які відряджені до ДП «Украерорух» для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням військової служби.

Так, відповідно до довідки ДП «Украерорух» про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою заступника начальника служби становить 26484,00 грн.

Позивач 24 жовтня 2017 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про проведення перерахунку призначеної позивачу пенсії на підставі довідки ДП «Украерорух» від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу ДП «Украерорух» від 20 червня 2017 року №228.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22 листопада 2017 року №78245/09/Г-2455 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Вважаючи відмову протиправною та такою, що порушує законні права та охоронювані інтереси, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VІІ внесені зміни до статті 13 Закону №2262-XII та змінено максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення до 50%.

Приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо визначення позивачу розміру пенсії 50% від грошового забезпечення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VІІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 50 %, з наступним підвищенням, від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Суд наголошує, що внесені Законом №1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 50% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Суд звертає увагу відповідача на те, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення ним пенсії.

За вказаних обставинах, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачу максимального розміру пенсії з 90% до 50% від відповідних сум грошового забезпечення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17 (К/9901/849/17).

На думку суду зобов'язання відповідача з 01.06.2017р. нарахувати і виплатити позивачу пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення є належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача.

Розглядаючи спір по суті заявлених позовних вимог суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

Тож, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Отже, задоволення вимоги позивача у частині зобов'язання відповідача з 01.06.2017р. нарахувати і виплатити позивачу пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При винесенні рішення суд керується приписами частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням викладеного, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, які полягають у відмові перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розміру пенсії з 90% грошового забезпечення з 01.06.2017р. протиправними; зобов'язання відповідача з 01.06.2017р. перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання нарахувати та виплати позивачу без обмеження граничного розміру пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно змісту листа-відповіді від 22 листопада 2017 року № 78245/03/Г-2455 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в ньому не містяться посилання на обмеження виплати пенсії (у випадку здійснення її перерахунку) строком або розміром, тому у суду відсутні підстави для надання оцінки відповідності законодавству дій/бездіяльності або рішенню відповідача з цих підстав.

Щодо вимоги здійснити виплату заборгованості по ній, то спосіб виконання рішення про виплату коштів за рахунок Державного бюджету України визначається згідно чинного бюджетного законодавства та особливостей фінансування відповідних видатків, і суд не вважає за можливе визначати спосіб виконання судового рішення в даному випадку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач в порядку частини 2 статті 77 КАС України не довів законності своїх дій.

З урахуванням всього вище викладеного, суд частково задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмір 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228 починаючи з 01 червня 2017 року з урахуванням виплаченого.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 02095 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) понесені судові витрати у розмірі 469,90 грн. (чотириста шістдесят дев'ять гривень 90 коп.)

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко