Справа № 0940/2112/18
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"22" листопада 2018 р. справа № 0940/2112/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши в порядку письмового провадження подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про заміну стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Рантье" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" у виконавчому провадженні АСПВ №54137708, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду, 12.11.2018, від головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надійшло подання про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №54137708 з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 19 761,94 гривень на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" (надалі по тексту також - ТОВ "Факторингова компанія "Рантье") за кредитними зобов'язаннями.

Заява мотивована тим, що 10.10.2018 ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" звернулась до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №54137708, у зв'язку з тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Серет" (надалі по тексту також - ТОВ "Фінансова компанія "Серет"), яке 29.06.2017 змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" (надалі по тексту також - ТОВ "Нью Файненс Сервіс"), та ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" укладено договір факторингу від 28.02.2017, згідно умов якого ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" відступило (передано у власність) Фактору - Товариству з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" (новому кредитору, надалі по тексту також - ТОВ "Нью Файненс Сервіс") з 28.02.2017, а Фактор, відповідно до даного Договору набув право грошової вимоги, серед іншого, за кредитним договором №V01.188.39005 від 13.10.2015. У зв'язку з чим, просить замінити стягувача у виконавчому провадженні АСВП №54137708.

Ухвалою суд від 13.11.2018 подання державного виконавця призначено до розгляду в судовому засіданні.

Державний виконавець, представники сторін та інших зацікавлених осіб в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду даного подання повідомлялися судом.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 2 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розгляду подання про заміну сторони виконавчого провадження в порядку письмового провадження.

Вивчивши зміст подання державного виконавця та долучені до нього матеріли, суд зазначає таке.

12.11.2018 головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області внесено до суду подання про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №54137708 з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в сумі 19 761,94 гривень на користь ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" за кредитним договором №V01.188.39005 від 13.10.2015.

Зокрема, державний виконавець просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні, так як 28.02.2017 між ТОВ "Фінасова компанія "Серет", яке 29.06.2017 змінило найменування на ТОВ "Нью Файненс Сервіс", та ТОВ "Факторингова компанія "Рантье" укладено договір факторингу, згідно якого останнє відступило фактору право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Вирішуючи питання про можливість розгляду вказаного подання державного виконавця за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із наступних мотивів.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України), суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) поняття "суд, встановлений законом" передбачає розуміння суду, як юрисдикційного органу, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом. ЄСПЛ у рішеннях наголосив, що поняття "суд, встановлений законом", стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування "суду", але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді ("Coeme та інші проти Бельгії" №3249296 та ін., рішення від 22 червня 2000 року; "Gurov проти Молдови" №3645502, рішення від 11 липня 2006 року; "Олександр Волков проти України" №21722/11, рішення від 9 січня 2013 року; "DMD Group A.S. проти Словаччини" №1933403, рішення від 5 жовтня 2010 року; "Сокуренко і Стригун проти України" №№29458/04 та 29465/04, рішення від 20 липня 2007 року).

За вимогами частини 1 статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року за №1402-VIII, суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що державний виконавець в поданні, обґрунтовуючи необхідність замінити сторону виконавчого провадження посилається на частину 1 статті 264 КАС України, пункт 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України та частину 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Слід звернути увагу, що Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII не конкретизовано, який саме суд (суд якої юрисдикції) повинен розглядати заяви державного виконавця про заміну сторони її правонаступником, в свою чергу, на думку суду, визначення повноважного суду в даних правовідносинах покладається на процесуальні закони.

Суд зазначає, що статтею 264 КАС України, на яку посилається в поданні державний виконавець, визначалася процедура заміни сторони виконавчого провадження включно до 15.12.2017. Натомість, на момент звернення державного виконавця з поданням, діючою редакцією КАС України процесуальні питання заміни сторони виконавчого провадження передбачені статтею 379 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Таким чином, КАС України чітко регламентує "суд, який може замінити сторону виконавчого провадження", а саме той, який розглядав справу як суд першої інстанції. Тобто, процесуальним законом надано повноваження адміністративним судам розглядати питання заміни сторони виконавчого провадження виключно у справах, які були в провадженні відповідного адміністративного суду і ними розглянуті. Вказане також підтверджується назвою Розділу IV "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах".

Таким чином, виходячи із змісту діючої на момент звернення із поданням, тобто 19.11.2018, редакції статті 379 КАС України, до повноважень адміністративних судів не належить розгляд подання державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження відкритого на підставі вчиненого виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості.

Натомість, таке право передбачене Цивільним процесуальним кодексом України (надалі по тексту також - ЦПК України).

Главою VI ЦПК України врегульовано процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Тому, на думку суду, процесуальні питання щодо виконання виконавчого напису нотаріуса входять в межі регулювання Главою VI ЦПК України.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 442 Глави VI ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції. За загальним правилом основний спосіб розмежування предметної юрисдикції полягає в розмежуванні за видом спірних правовідносин.

Відповідно до матеріалів подання державного виконавця, відносини між сторонами вищезгаданого виконавчого провадження є цивільно-правовими як такі, що виникли внаслідок невиконання умов кредитного договору №V01.188.39005 від 13.10.2015 фізичною особою ОСОБА_1.

За наведеного та вказаних правових норм, заява головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області у формі подання про заміну сторони виконавчого провадження є очевидно безпідставною в частині визначення повноважного суду щодо розгляду такого подання.

Суд також звертає увагу не те, що матеріали подання не містять відомостей і доказів звернення державного виконавця саме до суду загальної юрисдикції в порядку правил, визначених статтею 442 Глави VI ЦПК України, а також відмови таким судом в прийнятті чи залишенні без розгляду такого подання.

З огляду на вищевказане, з набранням чинності 15.12.2017 нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України відсутні правові підстави для розгляду даного подання в порядку, встановленому статтею 379 КАС України, а відтак останнє підлягає залишенню без задоволення.

В той же час, суд також відзначає, що зміст подання державного виконавця не відповідають відомостям його матеріалів, які, як вважає заявник є достатніми підставами для заміни стягувача у виконавчому провадженні АСПВ №54137708, виходячи із наступного.

По перше, за провадженням АСПВ №54137708 розмір стягнення з ОСОБА_1 визначено в сумі 19 761,94 гривень, а згідно із Витягом з Додатку №2 до Договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 за кредитним договором №V01.188.39005 від 13.10.2015 загальна сума заборгованості складає 13 060,88 гривень.

По друге, в четвертому розділі Договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2018, укладеного між ТОВ "Фінасова компанія "Серет", яке 29.06.2017 змінило найменування на ТОВ "Нью Файненс Сервіс", та ТОВ "Факторингова компанія "Рантье", не міститься вказівки на кредитний договір №V01.188.39005 від 13.10.2015, за яким у ОСОБА_1 числиться заборгованість в сумі 13 060,88 гривень.

По третє, Витяг з Додатку №2 до Договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 не підписаний жодним із уповноважених представників ТОВ "Фінасова компанія "Серет" та ТОВ "Факторингова компанія "Рантье".

Вказані розбіжності жодним чином не обґрунтовані в поданні державного виконавця, а неналежність оформлення матеріалів такого подання не усунуті заявником до моменту вирішення подання по суті.

На підставі вказаного, керуючись частиною 2 статті 167, 241, 248, 256, 295, 379 підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про заміну стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Рантье" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" у виконавчому провадженні АСПВ №54137708 - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала постановлена під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.