Справа № П/811/2202/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

15 листопада 2018 року м. Дніпросправа № П/811/2202/17
головуючий суддя І інстанії - Черниш О.А.,

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 року у справі № П/811/2202/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2017 року № 000061411.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області форми "С" № від 05.09.2017 року в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 469145,31 грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Кіровоградській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняте нове, про відмову в задоволенні останніх.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що імпортною операцією є сукупність всіх відповідних заходів (в тому числі митне оформлення та декларування), яка вважається завершеною виключно у разі їх суцільного виконання, у зв'язку з чим, завершенням імпортної операції є оформлення МД типу ІМ - 40 та відповідно дата її оформлення є датою імпортної операції. Скаржник зауважив, що висновки про порушення позивачем валютного законодавства, які зазначені в акті перевірки № 302/11-28-14-11/31790783 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД» направило на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підприємство зазначило, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Агродар ЛТД" з 17.01.2006 року зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку платників податків в Олександрійській ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності.

У серпні 2017 року посадовою особою відділу аудиту платників території обслуговування Олександрійської ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі наказу ГУ ДФС у Кіровоградській області № 965 від 02.08.2017 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Агродар ЛТД" щодо підтвердження відомостей, отриманих від АТ "ОТП Банк", про порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в частині проведення розрахунків з "BUHLER AG" (Швейцарія), по контрактах від 22.08.2016 року № 3 та від 28.10.2016 року № 5, за період з 07.09.2016 року по 09.08.2017 року, результати якої оформлено актом № 302/11-28-14-11/31790783 від 16.08.2017 року.

Відповідно до висновків вказаного акту документальною перевіркою встановлено порушення статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" у зв'язку з несвоєчасним надходженням імпортного товару в загальній сумі 768217.36 швейцарських франків по контрактах, укладених позивачем з нерезидентом "BUHLER AG" (Швейцарія), у тому числі: 628654,36 швейцарських франків - по контракту № 3 від 22.08.2016 року, 139563 швейцарських франків - по контракту № 5 від 28.10.2016 року.

На підставі вказаних висновків, 05.09.2017 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми № , яким, відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", позивача було зобов'язано сплатити пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 476 420.91 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, рішенням Державної фіскальної служби України від 08.11.2017 року № 25482/6/99-99-11-01-02-25 податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2017 року було залишено без змін, а скаргу ТОВ "Агродар ЛТД" залишено без задоволення.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача про несвоєчасне надходження за зовнішньоекономічними контрактами імпортного товару на загальну суму 768217, 36 CHF, викладений в акті перевірки №302/11-28-14-11/31790783 від 16.08.2017 року, є безпідставним, а розрахунок пені, наведений у додатках №1В, №2В, №3В та №4В до цього акту, є помилковим, у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2017 року в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 469145,31 грн. є безпідставним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Як свідчать встановлені обставини справи, між ТОВ "Агродар ЛТД" та нерезидентом - компанією BUHLER AG (Швейцарія) було укладено контракт № 3 від 22.08.2016 року про поставку борошномельного обладнання на загальну суму 914 071 швейцарських франків. Згідно з умовами контракту його 100% вартість повинна бути сплачена постачальнику в порядку попередньої оплати на банківський рахунок постачальника.

Також, апеляційним судом встановлено, що між ТОВ "Агродар ЛТД" та нерезидентом компанією BUHLER AG (Швейцарія) було укладено контракт № 5 від 28.10.2016 року про поставку борошномельного обладнання на загальну суму 723721 швейцарських франків.

Згідно з умовами контракту, платежі за товар, який поставляється в рамках цього контракту, в сумі 672932 швейцарських франків здійснюються у порядку попередньої оплати на банківський рахунок постачальника, а в сумі 50789 швейцарських франків - у вигляді остаточного платежу не пізніше 6 місяців після повного відвантаження товару.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були висновки податкового органу стосовного того, що встановлені строки проведення розрахунків по контракту № 3 від 22.08.2017 року були порушені на суму 628654. 36 швейцарських франків, а строки проведення розрахунків по контракту №5 від 28.10.2016 року були порушені на суму 139653.00 швейцарських франків.

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо помилковості вказаних висновків податкового органу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов контракту № 3 від 22.08.2016 року, ТОВ "Агродар ЛТД" здійснило авансові платежі нерезиденту - постачальнику BUHLER AG (Швейцарія) в рахунок оплати імпортованого товару платіжними дорученнями в іноземній валюті: № 6 від 05.09.2016 року на суму 80871,64 швейцарських франків, № 7 від 07.09.2016 року на суму 350000 швейцарських франків, № 7 від 16.09.2016 року на суму 250199,36 швейцарських франків, № 8 від 21.09.2016 року на суму 233000 швейцарських франків.

В свою чергу, фактична сплата грошових коштів за платіжними дорученнями № 6 від 05.09.2016 року на суму 80871,64 швейцарських франків, № 7 від 07.09.2016 року на суму 350000 швейцарських франків була здійснена 07.09.2016 року, а за платіжними дорученнями №7 від 16.09.2016 року на суму 250199,36 швейцарських франків та №8 від 21.09.2016 року на суму 233000 швейцарських франків була здійснена 21.09.2016 року.

Відповідно до п. 1 постанови Правління Національного банку України від 07.06.2016 року № 342 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Вказана норма діяла у період з 09.06.2016 року по 14.09.2016 року.

Згідно п.1 постанови Правління Національного банку України від 14.09.2016 року № 386 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" було установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Вказана норма діяла у період з 15.09.2016 року по 15.12.2016 року.

Тобто, на час здійснення розрахунків по контракту № 3 від 22.08.2016 року, розрахунки за імпортними операціями, передбаченими статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснювалися у строк, що не перевищує 120 календарних днів. Отже, 120-денний строк виконання імпортних операцій (поставки товарів), установлений статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та відповідною постановою Правління Національного банку України, з моменту здійснення 07.09.2016 року авансового платежу у розмірі 430871, 64 швейцарських франків спливав 05.01.2017 року, а з моменту здійснення 21.09.2016 року авансового платежу у розмірі 483199,36 швейцарських франків відповідно 19.01.2017 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, на підставі ст.6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», звертався до Міністерства економічного з заявами про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по контракту № 3 від 22.08.2016 року.

Висновками Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.10.2016 року № 1234, від 24.02.2017 року № 213 та від 10.04.2017 року № 385 було продовжено строки розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по вказаному контракту.

Зокрема, за висновком № 1234 від 31.10.2016 року строк розрахунків на суму 80871,64 швейцарських франків було продовжено з 06.01.2017 року до 28.02.2017 року, на суму 350000 швейцарських франків було продовжено з 06.01.2017 року до 28.02.2017 року, на суму 250199,36 швейцарських франків було продовжено з 20.09.2017 року по 28.02.2017 року, на суму 233000 швейцарських франків було продовжено з 20.09.2017 року по 28.02.2017 року.

За висновком № 213 від 24.02.2017 року строк розрахунків на суму 484486 швейцарських франків продовжено з 28.02.2017 року до 10.04.2017 року, а на суму 33438 швейцарських франків було продовжено з 28.02.2017 року до 15.03.2017 року.

За висновком № 385 від 10.04.2017 року строк розрахунків на суму 33009 швейцарських франків продовжено з 10.04.2017 року до 05.05.2017 року.

В свою чергу, продукція (обладнання) за контрактом № 3 від 22.08.2016 року була ввезена на митну територію України партіями разом з супровідними документами (інвойсами, міжнародними транспортними накладними СМR) та була розмитнена шляхом оформлення митних декларацій типу ІМ-40 № 901030000/2017/000097 від 07.02.2017, № 901030000/2017/000141 від 15.02.2017, № 901030000/2017/000155 від 16.02.2017, № 901030000/2017/000165 від 17.02.2017, № 901030000/2017/000228 від 28.02.2017, № 901030000/2017/000346 від 22.03.2017, № 901030000/2017/000239 від 02.03.2017, № 901030000/2017/000245 від 02.03.2017, № 901030000/2017/000271 від 07.03.2017, № 901030000/2017/000353 від 23.03.2017, № 901030000/2017/000452 від 11.04.2017, № 901030000/2017/000487 від 19.04.2017.

Проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням № 6 від 05.09.2016 року на суму 80871,64 швейцарських франків, з урахуванням висновку №1234 від 31.10.2016 року спливав 28.02.2017 року. Товар вартістю 70049 швейцарських франків перетнув митний кордон 29.01.2017 року, остаточно розмитнений 07.02.2017 року. Товар вартістю 10822, 64 CHF перетнув митний кордон 11.02.2017 року, остаточно розмитнений 15.02.2017 року.

Граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням №7 від 07.09.2016 року на суму 350000 швейцарських франків, з урахуванням висновку №1234 від 31.10.2016 року, спливав 28.02.2017 року. Товар вартістю 90146,36 швейцарських франків перетнув митний кордон України 11.02.2017 року, остаточно розмитнений 15.02.2017 року. Товар вартістю 14684.00 швейцарських франків перетнув митний кордон 13.02.2017 року, остаточно розмитнений 16.02.2017 року. Товар вартістю 31900 швейцарських франків перетнув митний кордон 12.02.2017 року, остаточно розмитнений 17.02.2017 року. Товар вартістю 33686 швейцарських франків перетнув митний кордон 24.02.2017 року, остаточно розмитнений 28.02.2017 року. Товар вартістю 102141 швейцарських франків перетнув митний кордон 26.02.2017 року, остаточно розмитнений 22.03.2017 року. Товар вартістю 25081 швейцарських франків перетнув митний кордон 27.02.2017 року, остаточно розмитнений 02.03.2017 року. Товар вартістю 2099 швейцарських франків перетнув митний кордон 27.02.2017 року, остаточно розмитнений 02.03.2017 року. Товар вартістю 7078 швейцарських франків перетнув митний кордон 01.03.2017 року, остаточно розмитнений 07.03.2017 року. Товар вартістю 8460 швейцарських франків перетнув митний кордон 08.03.2017 року, остаточно розмитнений 23.03.2017 року. Крім того, строк розрахунків за висновком № 213 від 24.02.2017 року на суму 33438 швейцарських франків був продовжений до 15.03.2017 року. Товар вартістю 33438 швейцарських франків перетнув митний кордон 08.03.2017 року, остаточно розмитнений 23.03.2017 року. Строк розрахунків за висновком № 213 від 24.02.2017 року на суму 1286,64 швейцарських франків був продовжений до 10.04.2017 року. Товар вартістю 1286, 64 швейцарських франків перетнув митний кордон 04.04.2017 року, остаточно розмитнений 11.04.2017 року.

Граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням № 8 від 21.09.2016 року на суму 233000 швейцарських франків, з урахуванням висновків №1234 від 31.10.2016 року та № 213 від 24.02.2017 року, спливав 10.04.2017 року, а остаточно був розмитнений 11.04.2017 року.

Граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням № 7 від 16.09.2016 року на суму 250199,36 швейцарських франків з урахуванням висновків № 1234 від 31.10.2016 року та № 213 від 24.02.2017 року строк поставки був продовжений до 10.04.2017 року. Товар вартістю 217190,36 швейцарських франків перетнув митний кордон 04.04.2017 року, остаточно розмитнений 11.04.2017 року. Крім того, строк розрахунків за висновком № 385 від 10.04.2017 року на суму 33009 швейцарських франків був продовжений до 05.05.2017 року, товар вартістю 33009 швейцарських франків перетнув митний кордон 14.04.2017 року, остаточно розмитнений 19.04.2017 року.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що поставка товару за зовнішньоекономічним контрактом № 3 від 22.08.2016 року було перевищено на 2 дні (поставка товару вартістю 7078 швейцарських франків) та на 9 днів (поставка товару вартістю 8460 CHF).

Щодо своєчасного імпортування товарів за контрактом № 5 від 28.10.2016 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов контракту № 5 від 28.10.2016 року, ТОВ "Агродар ЛТД" здійснило авансові платежі нерезиденту - постачальнику товару BUHLER AG (Швейцарія) в рахунок оплати імпортованого товару платіжними дорученнями в іноземній валюті: № 12 від 16.11.2016 року на суму 139860 швейцарських франків, № 13 від 18.11.2016 року на суму 70490 швейцарських франків, № 14 від 21.11.2016 року на суму 513371 швейцарських франків.

В свою чергу, фактична сплата грошових коштів за платіжними дорученнями № 12 від 16.11.2016 року на суму 139860.00 швейцарських франків була здійснена 18.11.2016 року, за платіжним дорученням № 13 від 18.11.2016 року на суму 70490.00 швейцарських франків розрахунок був здійснений 22.11.2016 року, а за платіжним дорученням № 14 від 21.11.2016 року на суму 513371.00 швейцарських франків сплата була здійснена 23.11.2016 року.

Згідно п.1 постанови Правління Національного банку України від 14.09.2016 року № 386 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" було установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Вказана норма діяла у період з 15.09.2016 року по 15.12.2016 року.

Тобто, на час здійснення розрахунків по контракту № 5 від 28.10.2016 року, розрахунки за імпортними операціями, передбаченими статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснювалися у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Отже, 120 денний строк виконання імпортних операцій (поставки товарів), установлений статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та постановою Правління Національного банку України, за контрактом№ 3 від 22.08.2016 року з моменту здійснення 18.11.2016 року авансового платежу у розмірі 139860 швейцарських франків спливав 18.03.2017 року, з моменту здійснення 22.11.2016 року авансового платежу у розмірі 70490 швейцарських франків спливав 22.03.2017 року, а з моменту здійснення 23.11.2016 року авансового платежу у розмірі 513371 швейцарських франків спливав 23.03.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», звертався до Міністерства економічного з заявами про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по контракту № 5 від 28.10.2016 року.

Висновками Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 214 від 24.02.2017 року, № 423 від 10.04.2017 року, № 386 від 10.04.2017 року було продовжено строки розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по вказаному контракту.

Так, за висновком № 214 від 24.02.2017 року строк розрахунків на суму 389502 швейцарських франків продовжено з 24.03.2017 року до 10.04.2017 року.

Відповідно до висновку № 423 від 10.04.2017 року, строк розрахунків на суму 389502 швейцарських франків продовжено з 10.04.2017 року до 20.04.2017 року.

За висновком № 386 від 10.04.2017 року строк розрахунків на суму 83191 швейцарських франків продовжено з 10.04.2017 року до 05.05.2017 року.

В свою чергу, імпортна продукція за контрактом № 5 від 28.10.2016 року партіями була ввезена на митну територію України разом з супровідними документами (інвойсами, міжнародними транспортними накладними СМR) та була розмитнена шляхом оформлення митних декларацій типу ІМ-40 № 901030000/2017/000089 від 06.02.2017, № 901030000/2017/000145 від 16.02.2017, № 901030000/2017/000175 від 20.02.2017, № 901030000/2017/000224 від 28.02.2017, № 901030000/2017/000238 від 02.03.2017, №901030000/2017/000392 від 31.03.2017, № 901030000/2017/000392 від 31.03.2017, № 901030000/2017/000392 від 31.03.2017, № 901030000/2017/000380 від 29.03.2017, № 901030000/2017/000471 від 13.04.2017, № 901030000/2017/000493 від 19.04.2017, № 901030000/2017/00052 від 25.04.2017.

Зі змісту вказаних документів вбачається, що граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням № 12 від 16.11.2016 року на суму 139860 швейцарських франків, спливав 18.03.2017 року. Попередньо оплачений товар вартістю 14847 швейцарських франків перетнув митний кордон України 29.01.2017 року, остаточно розмитнений 06.02.2017 року. Товар вартістю 43022 швейцарських франків перетнув митний кордон 11.02.2017 та 13.02.2017 року, остаточно розмитнений 16.02.2017 року. Товар вартістю 11977 швейцарських франків перетнув митний кордон 12.02.2017 року, остаточно розмитнений 20.02.2017 року. Товар вартістю 19160 швейцарських франків перетнув митний кордон 24.02.2017 року, остаточно розмитнений 28.02.2017 року. Товар вартістю 14685 швейцарських франків перетнув митний кордон 27.02.2017 року, остаточно розмитнений 02.03.2017 року. Товар вартістю 36169 швейцарських франків перетнув митний кордон 26.02.2017 та 27.02.2017 року, остаточно розмитнений 31.03.2017 року.

Граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням № 13 від 18.11.2016 року на суму 70490 швейцарських франків, спливав 22.03.2017 року. Товар вартістю 70490 швейцарських франків перетнув митний кордон 26.02.2017 року, остаточно розмитнений 31.03.2017 року.

Граничний строк поставки товару, оплаченого платіжним дорученням № 14 від 21.11.2016 року на суму 513371.00 швейцарських франків, спливав 23.03.2017 року. Товар вартістю 123869.00 швейцарських франків перетнув митний кордон 26.02.2017 року, остаточно розмитнений 31.03.2017 року. Строк розрахунків за висновком №214 від 24.02.2017 року на суму 389502.00 швейцарських франків продовжено до 10.04.2017 року, товар вартістю 197624.00 швейцарських франків перетнув митний кордон 26.03.2017 року, остаточно розмитнений 29.03.2017 року. Строк розрахунків за висновком №423 від 10.04.2017 року на суму 389502 швейцарських франків продовжено до 20.04.2017 року, товар вартістю 108687 швейцарських франків перетнув митний кордон 10.04.2017 року, остаточно розмитнений 13.04.2017 року. Строк розрахунків за висновком №386 від 10.04.2017 року на суму 83191 швейцарських франків продовжено до 05.05.2017 року, товар вартістю 77671 швейцарських франків перетнув митний кордон 14.04.2017 року, остаточно розмитнений 19.04.2017 року, товар вартістю 5520 швейцарських франків перетнув митний кордон 14.04.2017 року, остаточно розмитнений 25.04.2017 року.

Отже, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що граничний строк поставки товарів за зовнішньоекономічним контрактом № 5 від 28.10.2016 року позивачем не було перевищено.

Щодо доводів відповідача про те, що датою імпорту є дата митної декларації типу ІМ-40, оформленої на паперовому носії або як електронний документ у встановленому законодавством України порядку, у зв'язку з чим нарахування позивачу пені за оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням в повному обсязі є обґрунтованим, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Тобто, дана стаття містить посилання лише на первинний момент переміщення товару через митний кордон України - фізичний перетин товаром митного кордону.

При цьому момент перетину товаром митного кордону України не ставиться у залежність від необхідності проходження всіх процедур митного оформлення даного товару, завершення яких дає право для подальшого їх використання власником на вільний розсуд, а згідно статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначальним є початковий момент перебування товару під митним контролем - момент фізичного перетину товаром митного кордону держави.

Отже, моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Відповідний правовий висновок також відображений в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року по справі № 826/18776/13-а, що враховується апеляційним судом у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене, доводи відповідача, що визначальним для висновку про наявність порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є дата завершення його митного оформлення (дата оформлення вантажно-митної декларації) визнаються колегією суддів апеляційного суду безпідставними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 243, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 року у справі № П/811/2202/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко