Справа № 808/1381/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2018 року 13:33Справа № 808/1381/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О.,

та представників:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дочірнього підприємства БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ Приватного акціонерного товариства БЕРДЯНСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ», далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018 № та №.

Ухвалою суду від 18.04.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.05.2018.

17 травня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 04.06.2018, а також змінено первісного позивача на його правонаступника ТОВ «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ».

Ухвалою суду від 04.06.2018 підготовче судове засідання відкладено на 05.07.2018.

Ухвалою суду від 05.07.2018 провадження у справі зупинено до 11.09.2018.

Ухвалою суду від 11.09.2018 провадження у справі поновлено. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті у цей же день. У судовому розгляді справи 11.09.2018 оголошено перерву до 04 жовтня 2018.

Крім того, в ході розгляду адміністративної справи судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, та відповідно понесення витрат по господарським операціям з ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Веларго». Також, представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаними контрагентами, проте, вказані документи не були враховані контролюючим органом при прийнятті оскаржуваних рішень. Позивач вказує на те, що контрагенти з якими позивач мав господарські взаємовідносини протягом перевіряємого періоду були зареєстровані як платник податку на додану вартість та жодних сумнів, що можливості виконання вказаним підприємством господарських операцій не виникало ані у позивача, ані у контролюючих органів.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Веларго», ФОП ОСОБА_6, ПАФ «Новий світ». Такі висновки зумовлені тим, що під час проведення перевірки було встановлено відсутність у контрагентів фактичної можливості виконати умови договорів укладених з позивачем. Також, за відповідач вказав на те, що відносно посадових осіб ТОВ «Веларго» наявний вирок суду, в якому встановлено, що фактичного господарська діяльність ТОВ «Веларго» не здійснювалась, а лише була спрямована на надання незаконної вигоди третім особам. Крім того, відповідач вказав, що позивачем під час розгляду адміністративної справи не зазначено в чому саме полягає незгода позивача з висновками контролюючого органу про порушення ним вимог податкового законодавства України по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_6 та ПАФ «Новий світ».

Представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки наданими до перевірки первинними документами фактично підтверджується виконання умов договору з позивачем. Зазначає, що ФОП ОСОБА_5 має всі необхідні умови для провадження господарської діяльності та виготовлення продукції, яка в подальшому була реалізована позивачу. Представник третьої особи зазначив, що хибність висновків контролюючого органу про неможливість здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 вже була предметом судового розгляду, зокрема у справі №808/1268/18, за результатами розгляду якої суд дійшов висновку про безпідставність таких доводів контролюючого органу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 25.01.2018 по 07.02.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ» Приватного акціонерного товариства «БЕРДЯНСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ») з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.03.2013 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт перевірки від 21.02.2018 №116/08-01-14-14/325336.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 21.02.2018 №116/08-01-14-14/325336 встановлено, серед іншого порушення позивачем:

пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 185300 грн., у тому числі: жовтень 2016 року на загальну суму ПДВ 37149 грн.; листопад 2016 року 11604 грн.; серпень 2017 року 115564 грн.; вересень 2017 17200 грн.; жовтень 2017 3783 грн.;

пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 171627,00 грн., в т.ч. по періодам: 3 кв. 2016 року в сумі 37890,00 грн.; 4 кв. 2016 року 9522,00 грн.; 1 квартал 2017 року в сумі 15900,00 грн.; 2 квартал 2017 57855,00 грн.; 3 квартал 2017 року 47055,00 грн.; 4 квартал 2017 року 3405,00 грн.

Не погодившись з висновками Акту перевірки позивач подав письмові заперечення проти висновків акту перевірки, які залишені без задоволення відповідно до відповіді ГУ ДФС у Запорізькій області від 26.03.2018 №7868/10/08-01-14-03-10.

На підставі висновків Акту перевірки від 21.02.2018 №116/08-01-14-14/325336, контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення рішення від 29.03.2018 №, яким позивачу, у звязку із встановленням порушення пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 231629,00 грн., в т.ч. за податковим зобовязанням 185300,00 грн. та за штрафними санкціями 46325,00 грн.;

податкове повідомлення рішення від 29.03.2018 №, яким позивачу, у звязку із встановленням порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 214534,00 грн., в т.ч. за податковим зобовязанням 171627,00 грн. та за штрафними санкціями 42907,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки від 21.02.2018 №116/08-01-14-14/325336, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкового повідомлення рішення стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Веларго», ФОП ОСОБА_6, ПАФ «Новий світ».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01 січня 2015 року між ФОП ОСОБА_5 продавець та ДП «Бердянський завод сільгосптехніки» - покупець укладено договір купівлі-продажу №288, відповідно до пункту 1.1 продавець зобовязується систематично постачити і передавати у власність Покупцю певний товар для господарської діяльності Покупця, а Покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору (а.с.172-173, т.1).

Судом встановлено, що на виконання Договору купівлі-продажу №288 позивач придбавав у ФОП ОСОБА_5 вали карданні різних видів, що підтверджується наданими до матеріалів справи рахунками-фактури, видатковими накладними, актом взаємних розрахунків (а.с.174-175, 178-179, 183-185, 187, 189-190, 194-197, 201-202, т.1, а.с.3-4, 7-11, 13-14, 19-20, 23-24, 26-27, 29-30, 32-33, 36-37, 39-40, 42-43, 45-46, 49-50, 53-54, 56-58, 60, 62-63, 65-66, 70-71, 74-75, 78-79, 81-82, 85-88, 95-96, 98-99, 101-102, 104-105, 107-108, 111-114, 117-118, 121-122, 124-125, 128-129, 131, 133-134, 140-141, 143-144, 152-153, 157-158, 161-164, 166-167, 170-171, 174-175, 178-179, 181-182, 184-185, 188-189, 200-201, 205-206, т.2).

ФОП ОСОБА_5 виписано та зареєстровано на користь позивача податкові накладні.

Крім того, на підтвердження поставки товарно-матеріальних цінностей від ФОП ОСОБА_5 позивачем до матеріалів справи надано паспорти на вали карданні (а.с.3-22, т.3).

Транспортування поставлених товарно-матеріальних цінностей підтверджується наданими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними, накладними поштових служб ТОВ «Нова пошта», ТОВ «ІН-Тайн» (а.с.177, 180-182, 186, 188, 191-192, 198-199, т.1, а.с.1-2, 5, 15-18, 21-22, 25, 28, 31, 34-35, 38, 41, 44, 47-48, 51-52, 55, 59, 61, 64, 67, 72-73, 76-77, 80, 83-84, 89-92, 97, 100, 103, 106, 109, 115-116, 119-120, 123, 126-127, 130, 135-136, 142, 145, 154-155, 159, 165, 168-169, 172-173, 176-177, 180, 183, 186-187, 190-191, 202-203, 207, т.2).

Оплата поставлених товарно-матеріальних цінностей підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с.176, 193, 200, т.1, а.с.6, 12, 68-69, 93-94, 110, 132, 137-139, 146-151, 156, 160, 187, 192-199, 204, 208-210, т.2).

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що підставою для висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5 стало те, що на думку контролюючого органу ФОП ОСОБА_5 не мав обєктивної можливості реалізувати вали карданні позивачу, оскільки не мав виробничих потужностей для виготовлення такої продукції, що було встановлено проведеною перевіркою ФОП ОСОБА_5

Разом з тим, суд вважає хибними такі доводи контролюючого органу з огляду на те, що до матеріалів адміністративної справи надано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №808/1268/18, яким задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, зокрема визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 15.12.2017 №, №, № та №.

При цьому, в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №808/1268/18 судом було надано оцінку і висновкам контролюючого органу щодо відсутності господарських операцій між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_7, а саме суд дійшов висновку про необґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

Крім того, на підтвердження реальної можливості здійснювати ФОП ОСОБА_5 господарських операцій з виготовлення та постачання валів карданних до матеріалів адміністративної справи надано наказ «Про затвердження технологічних карт та норм витрат на виготовлення продукції», Технологічну карту та норми витрат виготовлення продукції «ОСОБА_1 карданний» та додатки до нього, митні декларації (а.с.159-171, т.3).

Також, на підтвердження наявності фактичної можливості на виготовлення продукції, що реалізовувалась позивача надано фотокартки виробничого приміщення та виробничих потужностей, транспортного засобу, договір оренди нежитлового приміщення (а.с.172-199, т.3).

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ ФОП ОСОБА_5 у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ФОП ОСОБА_5 не дійсними.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обовязковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5 з поставки товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, з матеріалів адміністративної справи встановлено, що 22 травня 2015 року між ТОВ «Веларго» - продавець та ДП «Бердянський завод сільгосптехніки» укладено договір купівлі-продажу №45, відповідно до пункту 1.1 якого Продавець продає, а Покупець приймає та оплачує продукцію (в подальшому Товар) відповідно до умов даного Договору (а.с.211-212, т.2).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів адміністративної справи надано рахунки на оплату, видаткові накладні (а.с.213-216, т.2).

На підтвердження оплати поставлених товарно-матеріальних цінностей до матеріалів адміністративної справи надано платіжне доручення (а.с.217, т.2).

Транспортування товару підтверджується наданою до матеріалів адміністративної справи товарно-транспортною накладною (а.с.218, т.2).

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що незважаючи на те, що договір між ТОВ «Веларго» та ДП «Бердянський завод сільгосптехніки» було укладено у травні 2015 року, господарські взаємовідносини, що були предметом дослідження контролюючого органу під час проведення перевірки, стосуються грудня 2016 року.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В свою чергу, з матеріалів адміністративної справи встановлено, що вироком Бердянського міськорайонного суду Запорізької області від 06.02.2018 у справі №310/24/18 (провадження №1-кп/310/224/18), затверджено угоду від 29.12.17 року про визнання винуватості між прокурором Керімовим Е.І. та обвинуваченим ОСОБА_8, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаче ного ч.1 ст.205 КК України, за яким призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

Крім того, у вироку Бердянського міськорайонного суду Запорізької області від 06.02.2018 у справі №310/24/18 (провадження №1-кп/310/224/18), судом встановлені наступні обставини, а саме:

«Таким чином, ОСОБА_8 13.12.2016 став директором ТОВ «Велагро» та встановив контроль над суб'єктом підприємницької діяльності ТОВ «Велагро», а саме отримав у володіння установчі, реєстраційні документи, що дало можливість у подальшому використовувати даний суб'єкт підприємницької діяльності, у тому числі, для здійснення прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Після вчинення реєстраційних дій ОСОБА_8 передав документи та печатку ТОВ «Велагро» невстановленій особі.

Також вчинення дій, пов'язаних з перереєстрацію ТОВ «Велагро» як засновника вказаного підприємства та директора, надало змогу невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, використовуючи реквізити юридичної особи - ТОВ «Велагро». Продовжуючи злочинну діяльність, невстановлені особи отримали можливість укладати від імені ОСОБА_8, шляхом підроблення документів, господарські угоди та первинні бухгалтерські документи, що свідчили про нібито реалізацію товарів, робіт (послуг) для підприємств реального сектору економіки, чим сприяли незаконному формуванню податку на додану вартість та валових витрат підприємств.

Окрім цього, невстановлені слідством особи отримали можливість складати та подавати від імені ОСОБА_8 офіційні документи податкової звітності ТОВ «Велагро» до Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

У період з 13 грудня 2016 року по теперішній час ОСОБА_8 значиться директором, а з 14 грудня 2016 року по теперішній час значиться засновником суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи - ТОВ «Велагро», зареєстрованого 26 грудня 2012 року Реєстраційною службою Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за №0005311.

Крім того, 15.02.2017 ОСОБА_8, виконуючи вказівки невстановленої особи, з метою імітації проведення діяльності фіктивної юридичної особи та подальшого ускладнення схеми незаконної діяльності для податкового контролю з боку фіскальних органів, оформив рішення учасника про зміну повного та скороченого найменування ТОВ «Велагро» на ТОВ «Південь-Логістик».

Таким чином, ОСОБА_8, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою отримання грошової винагороди, за домовленістю з невстановленою особою, придбав з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «Велагро», яке не мало на балансі основних та оборотних фондів (активів), власних або орендованих виробничих потужностей, складських приміщень автотранспорту, тобто не мало господарських можливостей здійснювати власну статутну діяльність та її не здійснювало.».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що первинні документи виписані від імені ТОВ «Веларго», не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності у таких документах всіх формальних реквізитів, що передбаченні чинним законодавством України.

Суд зазначає, що статус фіктивного, нелегального підприємства ТОВ «Веларго» несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а тому господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Зазначена позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду України, яка була викладена в постановах від 05.03.2012 у справі №21-421а11, від 12.01.2016 №21-3705а15, від 26.01.2016 №21-4781а15.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав на формування показників бухгалтерської та податкової звітності по первинних документах виписаних від імені ТОВ «Веларго».

Також, з наданого до матеріалів адміністративної справи Розрахунку податкових зобовязань та штрафних санкцій донарахованих за результатами позапланової виїзної перевірки ДП «Бердянський завод сільгосптехніки» (акт від 21.02.2018 №116/08-01-14-14/32533612), судом встановлено, що до складу спірних податкових повідомлень рішень також входять суми податкових зобовязань та штрафних санкцій по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_6 (усього 2857,50 грн., в т.ч. податкове зобовязання 2286,00 грн. та 571,50 грн. штрафні санкції) та ПАФ «Новий світ» (усього 18648,75 грн., в т.ч. податкове зобовязання 14919,00 грн. та 3729,75 грн. штрафні санкції) (а.с.225, т.3).

Разом з тим, з матеріалів з позовної заяви встановлено, що позивач жодним чином не обґрунтовує протиправність висновків контролюючого органу щодо взаємовідносин ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» з ФОП ОСОБА_6, ПАФ «Новий світ», у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідач частково діяв необґрунтовано та без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ».

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.03.2018 № в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 207166,30 грн., з яких: 165733,00 грн. сума основного зобовязання, 41433,25 грн. сума штрафних санкцій.

3. Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.03.2018 № в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 211875,00 грн., з яких: 169500,00 грн. сума основного зобовязання, 42375,00 грн. сума штрафних санкцій.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Судові витрати зі спати судового збору в розмірі 6285 (шість тисяч вісімдесят пять) гривень 62 копійки присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРДЯНСЬКИЙ ЗАВОД СІЛЬГОСПТЕХНІКИ» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Матвєєва, 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 16.10.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко