Справа № 212/3020/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №212/3020/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21161/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року (суддя Донець О.Є.) у справі № 212/3020/16-а (провадження № К/800/4935/17) за позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (надалі - Управління, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 22 квітня 2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 9 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 22 квітня 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2011, 2012, 2013 роки.

Ухвалюючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що частина третя статті 45 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV) не застосовується під час нарахування пенсії позивачу, оскільки пенсія за вислугу років на пільгових умовах та пенсія за віком на загальних підставах є різними видами пенсій, що передбачають інший порядок та підстави призначення.

Вищий адміністративний суд України 21 лютого 2017 року постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті касаційного провадження Управлінню, погодившись із висновками судів попередніх інстанцій та визнаючи касаційну скаргу необґрунтованою.

Відповідач подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року (провадження № К/800/4935/17), керуючись пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року, що діяла на момент подання заяви Управлінням), у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

У заяві Управління просило скасувати рішення Вищого адміністративного суду України, прийняти нове судове рішення, яке має містити висновок про неправильне застосування норм матеріального права щодо спірних правовідносин та обґрунтування помилковості висновків суду касаційної інстанції з цього питання.

На думку Управління, суд касаційної інстанції, внаслідок неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалював різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового правозастосування відповідач посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2016 року (провадження № К/800/35014/16), від 14 грудня 2016 року (провадження № К/800/12888/16), від 21 квітня 2016 року (провадження № К/800/17058/15) та на постанову Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2016 року (провадження №К/800/13754/14), у яких суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував одні й ті самі норми матеріального права.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Судами встановлені наступні обставини.

З 5 серпня 2002 року позивачу як працівнику освіти призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788-XII).

18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону № 1058-IV.

На підставі зазначеної заяви, позивачу була призначена пенсія за віком починаючи з 18 грудня 2014 року на підставі розпорядження №179343 від 22 грудня 2014 року. При розрахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

У квітні 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком, відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

29 квітня 2016 року Управління листом № 15/Л відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_1, з посиланням на те, що під час переведення позивача із пенсії за вислугу років на пенсію за віком у 2014 році Управлінням було правомірно застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік 1997,91 грн.

Вважаючи такі дії протиправними, заявник звернулась до суду.

Суд касаційної інстанції, приймаючи рішення, про перегляд якого подана ця заява, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач, як особа, що призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону № 1788-XII, після призначення пенсії продовжувала працювати, має право на перерахунок пенсії за віком з 22 квітня 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, тобто за 2011, 2012, 2013 роки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Отже, однією з головних підстав для здійснення перегляду відповідно до вищезазначеної норми є подібність правовідносин, в яких застосовується певна норма матеріального права.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмету правового регулювання, умов застосування правових норм та однакового матеріально-правового регулювання спірних відносин. Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

В ухвалах Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2016 року (провадження № К/800/35014/16), від 14 грудня 2016 року (провадження № К/800/12888/16) та в постанові Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2016 року (провадження № К/800/13754/14) правовідносини виникли щодо порядку звернення осіб до органів пенсійного фонду із заявами про призначення/перерахунок пенсії або переведення з одного виду пенсії на інший та дотримання пенсійним органом порядку розгляду таких заяв із прийняттям відповідного рішення про призначення/перерахунок/переведення чи відмову у цьому. Натомість, у справі, про перегляд рішення в якій подана дана заява, позивачу вже була призначена пенсія за віком на підставі поданої заяви, про що видано відповідне розпорядження, а спір виник щодо неправильного обчислення пенсії при такому призначенні. Таким чином, правовідносини у цих справах не є подібними.

Разом з тим, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2016 року (провадження № К/800/17058/15), яка надана для порівняння, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що позивач (особа, якій спочатку була призначена пенсія за вислугу років як працівнику закладу охорони здоров'я, а потім - за віком) не має права на перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої плати за період 2010 - 2012 років, оскільки показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К),

де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, якщо особі пенсія призначалась відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше, після призначення пенсії за вислугу років продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, відсутні підстави для застосування до такої особи частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень Закону № 1058-IV висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а і підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17.

Частиною першою статті 244 КАС України встановлено, що Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися або норма права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосована правильно.

Таким чином, суд касаційної інстанції в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року (провадження №К/800/4935/17) правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим заява Управління задоволенню не підлягає.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

............................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду