Справа № 338/1152/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа №338/1152/14-а

адміністративне провадження №К/9901/30418/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 338/1152/14-а

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі - Управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Тисменицького об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області (правонаступник Управління ПФУ; далі - Тисменицьке ОУПФУ)

на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року, постановлену у складі головуючого судді Битківського Л.М. та

ухвалу Львівського адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Довгополова О.М., суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В., -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Управління ПФУ в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу;

- зобов'язати Управління ПФУ зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період з 25 січня 1979 року по 28 березня 1985 року, з 20 червня 1986 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року, з 24 березня 2000 року по 03 травня 2001 року, з 04 травня 2001 року по 30 червня 2003 року, з 01 липня 2003 року по 25 липня 2009 року - як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі;

- зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи з часу призначення пенсії, тобто з серпня 2009 року.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та з серпня 2009 року отримує пенсію за віком. При обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення, періоди роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, йому зараховано до стажу в одинарному розмірі, хоча такий стаж повинен обчислюватися з розрахунку один рік роботи за один рік і 6 місяців.

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області постановою від 21 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправними дії Управління ПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до трудового стажу період його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 25 січня 1979 року по 28 березня 1985 року, з 20 червня 1986 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року, з 24 березня 2000 року по 03 травня 2001 року, з 04 травня 2001 року по 30 червня 2003 року, з 01 липня 2003 року по 25 липня 2009 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців.

- зобов'язав Управління ПФУ зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 25 січня 1979 року по 28 березня 1985 року, з 20 червня 1986 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року, з 24 березня 2000 року по 03 травня 2001 року, з 04 травня 2001 року по 30 червня 2003 року, з 01 липня 2003 року по 25 липня 2009 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців, і здійснити перерахунок призначеної пенсії з 30 січня 2014 року.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що якщо певний період роботи особи на території Російської Федерації згідно із законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися і в Україні. Оскільки у 1991-2001 роках на території Російської Федерації був чинний Закон від 20 листопада 1990 року № 340-1 «Про державні пенсії в Російської РСФР», відповідно до норм якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в півторакратному розмірі та аналогічні норми були встановлені і у Федеральному законі від 15 грудня 2001 року 166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», то позивач має право на врахування пільгового обчислення стажу його роботи у періоди, щодо яких виник спір.

25 квітня 2017 року Тисменицьке ОУПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що на працівників, які працювали вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не поширюються додаткові пільги, передбачені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ 1960 року), зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяці роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Вищий адміністративний суд Україною ухвалою від 03 травня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 червня 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення позивача на вказану касаційну скаргу, в яких ОСОБА_1 просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані пенсійним органом судові рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 є пенсіонером з 2009 року, отримує пенсію за віком і перебуває на обліку в Управлінні ПФУ.

У січні 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі з з 25 січня 1979 року по 28 березня 1985 року, з 20 червня 1986 року по 02 березня 1987 року, з 20 березня 1987 року по 13 січня 1992 року, з 24 березня 2000 року по 03 травня 2001 року, з 04 травня 2001 року по 30 червня 2003 року, з 01 липня 2003 року по 25 липня 2009 року на пільгових умовах з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців.

Однак листом від 28 січня 2014 року № 460/03 Управління ПФУ повідомило ОСОБА_1 про відмову у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи відмову тим, що для пільгового (кратного) обчисленням стажу його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, немає підстав, оскільки він не надав письмових трудових договорів за ці періоди.

Також із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 та довідок Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» від 14 лютого 2014 року № 10-208, ВАТ «Газпромнафта-Ноябрськнафтогаз» від 21 квітня 2014 року № 18/1/1/7964 та ВАТ «Сибнефть-ННГ» від 03 листопада 2004 року № 1122, суди встановили, що позивач працював вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, а саме Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області: в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді помічника бурильника, бурильника під час виконання підприємством робіт в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 25 січня 1979 року по 02 березня 1987 рік вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, у ВАТ «Газпромнафта-Ноябрськнафтогаз» на посаді бурильника з 20 березня1987 року по 13 січня 1992 рік, з 24 березня 2000 року по 03 травня 2001 року вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі. У ТОВ «Сервисная Буровая Компания» з 04 травня 2001 року по 30 червня 2003 року, у ТОВ «КРС-Сервис» з 01 липня 2003 року по 25 липня 2009 року.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Ямало-Немецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі, а Ханти-Мансійський округ Тюменської області - до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1058-ІV) період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року).

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я Союзу РСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 зазначеного Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27 жовтня 2015 року (справа № 21-3324а15) та від 13 квітня 2016 року (справа № 344/9046/15-а).

Оскільки у справі, яка розглядається суди встановили, що позивач у періоди, щодо яких виник спір, працював вахтово-експедиційним методом, то він не має право на зарахування в пільговому обчисленні ці періоди, а відтак висновки судів попередніх інстанцій, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на мотиви викладені у цій постанові.

Відповідно до частини першої та третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень, статтями 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду