Справа № 761/5275/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/5275/17 Головуючий у 1-й інстанції: Малинников О.Ф.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
13 листопада 2018 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.
при секретарі Баглай О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачів ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Глущенка Петра Миколайовича про визнання незаконними рішення та дій суб'єкта владних повноважень, стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду першої інстанції з позовом, в якому просили:
- визнати протиправними дії управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Глущенка Петра Миколайовича про тимчасове затримання транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_3 та скасувати рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, оформлене актом від 08.01.2017.
- стягнути з управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 1 157, 00 грн., моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн. та судові витрати в розмірі 640, 00 грн.;
- стягнути з управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 640, 00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково; рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2018 скасовано; прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Глущенка Петра Миколайовича про визнання незаконними рішення та дій суб'єкта владних повноважень, стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди задоволено; визнано протиправними дії управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Глущенка Петра Миколайовича про тимчасове затримання транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_3 та скасовано рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, оформлене актом від 08.01.2017; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника позивачів ОСОБА_2 надійшла заява про винесення додаткового судового рішення, в якій він просить винести додаткове судове рішення та стягнути з управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_3 матеріальну завдану шкоду в сумі 1 157, 00 грн., та судові витрати в сумі 1 560, 00 грн., стягнути з управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 1 560, 00 грн., а також відповідно до ст. 257 КАС України вирішити питання щодо способу виконання постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

В обґрунтування заяви про винесення додаткового судового рішення представник позивачів ОСОБА_2 зазначає, що судом апеляційної інстанції не прийнято судового рішення щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_3 завданої матеріальної шкоди в сумі 1 157, 00 грн. Також, судом апеляційної інстанції не вирішено питання про повернення ОСОБА_4, ОСОБА_3 судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а також не вирішено питання щодо способу виконання постанови суду.

Колегія суддів, проаналізувавши постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018, вважає, що дійсно судом апеляційної інстанції не ухвалено рішення щодо однієї із позовних вимог, а саме щодо стягнення на користь ОСОБА_3 завданої матеріальної шкоди в сумі 1 157, 00 грн., що відповідно до вимог ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для прийняття в цій частині додаткового рішення, з огляду на що колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди у даній справі необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов'язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу місцевого самоврядування як обов'язкова підстава відповідальності виключається.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018 визнано протиправними дії Головного управління патрульної поліції Національної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Глущенка Петра Миколайовича про тимчасове затримання транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_3.

При цьому, сторонами не заперечується той факт, що транспортний засіб BMW д.н.з. НОМЕР_3, починаючи з 08.01.2017 було тимчасово затримано.

Внаслідок таких протиправних дій, позивач був вимушений за власний рахунок сплачувати кошти за евакуатор та за зберігання транспортного засобу, що підтверджується квитанціями від 10.01.2017 (35, 00 грн., 720, 00 грн., 402, 00 грн.).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заподіяння позивачу шкоди (понесення збитків) на суму 1 157, 00 грн. При цьому, колегією суддів встановлений причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправними діями відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що умови наявності підстав для відшкодування позивачу шкоди дотримано, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо повернення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, колегія суддів, дослідивши заяву позивача, переглянувши матеріали справи, дійшла висновку про те, що при винесенні постанови від 31.07.2018 Київським апеляційним адміністративним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

За таких обставин, враховуючи, що питання про розподіл судових витрат за подачу позовної заяви та апеляційної скарги не було вирішено судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивачів ОСОБА_2 в цій частині.

При цьому, з квитанції від 08.02.2017 № та від 26.06.2018 № 3883143 вбачається, що ОСОБА_3 сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 640, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 960, 00 грн., які слід стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 З квитанції від 08.02.2017 № та від 21.06.2018 № ПН1348 вбачається, що ОСОБА_4 сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 640, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 960, 00 грн., які слід стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4

Щодо вирішення питання про визначення способу виконання постанови суду, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом даної адміністративної справи є визнання протиправних дії Головного управління патрульної поліції Національної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції 3 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Глущенка Петра Миколайовича про тимчасове затримання транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_3 та скасування рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, оформлене актом від 08.01.2017, а також стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди, що виключає можливість визначати спосіб виконання судового рішення, оскільки в даному випадку не вирішувалось питання щодо отримання певного права, якому необхідно було б визначити спосіб його реалізації, у зв'язку із чим у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 242, 252, 256, 325, 328-331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачів ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) завдану матеріальну шкоду в сумі 1 157, 00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 640, 00 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 960,00 грн.

Стягнути з управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 640, 00 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 960,00 грн.

В іншій частині заяву представника позивачів ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення залишити без задоволення.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 19.11.2018.