Справа № 484/1376/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №484/1376/16-а

адміністративне провадження №К/9901/6414/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 484/1376/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, прийняту 07 червня 2016 року у складі судді Маржиної Т.В. і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду, прийняту 16 серпня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Бітова А.І., суддів Лукянчук О.В., Ступакової І.Г.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (далі Підгороднянська СР), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення XXXXIII сесії шостого скликання Підгороднянської СР від 11 вересня 2015 року №6.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що є власником квартири в будинку АДРЕСА_1, тобто є співвласником багатоквартирного житлового будинку, що розташований на відповідній прибудинковій території. Оскаржуваним рішенням відповідача було надано дозвіл громадянину ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,0080 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність чи користування, в межах смт. Підгородна. Вважає таке рішення протиправним і просить його скасувати, оскільки воно порушує її права як співвласника багатоквартирного будинку, тому що надана ОСОБА_3 земельна ділянка розташована на прибудинковій території.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням №6 від 11 вересня 2015 року XXXXIII сесії шостого скликання Підгороднянської СР було надано дозвіл громадянину України ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,0080 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, із земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність чи користування, в межах смт. Підгородна Підгороднянської СР.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що спірна земельна ділянка належить до земель, які не надані у власність чи користування, а тому оскаржене рішення ради не порушує прав позивача.

У поданій касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у даній справі та задовольнити позовні вимоги.

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, враховуючи межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради віднесене вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 116 ЗК України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 121 ЗК України кожен громадянин України має право на безоплатне отримання один раз земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів в розмірі не більше 0,01 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений у п.6 ст. 118 ЗК України, якої встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації подають до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, клопотання, в якому має бути зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 8 ст. 118 ЗК України передбачене погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у визначеному законом порядку.

Лише після вчинення усіх зазначених дій відповідний орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або відмову у такому затвердженні, яка також має бути мотивована (ч.9 ст. 118 ЗК України).

Статтею 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Заявник касаційної скарги зазначає, що суди не встановили, кому належить спірна земельна ділянка, та чи не суперечить оскаржене рішення відповідача будівельним, санітарним, пожежним нормам.

Порушення при прийнятті оскарженого рішення позивач вбачає у тому, що земельна ділянка, щодо якої ОСОБА_3 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою, розташована на прибудинковій території будинку позивача.

Проте, як встановлено судами, спірна ділянка розташована на землях житлової та громадської забудови, які не надані у власність чи користування, що спростовує доводи, наведені скаржником.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Суди ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 червня 2016 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі № 484/1376/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук

Судді Верховного Суду