Справа № 371/1450/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 371/1450/17 Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (надалі за текстом - «Управління») від 09.06.2017 року № 2 про відмову у призначенні щомісячної компенсації в разу страти годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом - «Закон № 796-XII»).

Вважаючи, що таке рішення суперечить названому закону, ОСОБА_2 просила зобов'язати відповідача призначити та виплатити пенсію по втраті годувальника з 09.06.2017 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що на час звернення та видачі оскаржуваного рішення від 09.06.2017 року вона досягла пенсійного віку, встановленого законом, а тому мала право на призначення щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно ст.52 Закону № 796-XII.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Перевіривши повноту встановлення місцевим адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1, виданого 11.12.1996 р. Миронівським РВ ГУ МВС України в Києвській області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 позивач має правовий статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні, отримуючи пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до Закону № 796-XII.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 є вдовою померлого ОСОБА_3, який, за даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07 лютого 2017 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_2

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Управління із заявою, у якій просила за призначити їй щомісячну компенсацію, передбачену статтею 52 Закону № 796-XII.

Рішенням від 09.06.2017 № 2 відповідач відмовив у переведенні, посилаючись на те, що на дату звернення заявниця не досягла віку встановленого ст. 26 Закону № 796-XII.

Відповідно до статті 52 Закону № 796-XII щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Члени сім'ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (надалі за текстом - «Закон № 1058-IV») непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, вона набуде статусу непрацездатного члена сім'ї після досягнення 60 років.

Той факт, що позивач отримує пенсію зі зменшенням пенсійного віку не впливає на встановлений порядок віднесення осіб до категорії непрацездатних членів сім'ї.

За таких обставин слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 20 листопада 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна