Справа № 1340/4163/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4163/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,

представників позивача Нестеровича Б.В., Іванейко Я.Я., Паїк М.В.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Львівській області (надалі - ГУ ДФС у Львівській області, Позивач) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (надалі - ФОП ОСОБА_6, Відповідач) про стягнення в дохід державного бюджету податкового боргу, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, в сумі 22078,42 грн.

Позивач обгрунтовує позов наявністю у Відповідача узгодженого податкового боргу за платежем орендна плата з фізичних осіб. Заборгованість в сумі 22078,42 грн виникла внаслідок самостійно поданої Відповідачем декларації та нарахованої пені.

Ухвалою судді від 17.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.09.2018 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, згідно з яким просить у задоволенні позовних вимог ГУ ДФС України у Львівській області відмовити повністю. Вказує на те, що строк стягнення за податковим зобов'язанням з плати за землю Відповідачем пропущений (арк. справи 30-33).

16.10.2018 представник позивача Нестерович Б.В. подав письмові додаткові пояснення на відзив Відповідача (арк. справи 41-43)

07.11.2018 представник позивача Нестерович Б.В. вдруге подав письмові додаткові пояснення (арк. справи 76-77).

12.11.2018 представник відповідача подала суду письмові додаткові пояснення в яких вказала, що Договір оренди землі укладеного між Стрийською міською радою та ФОП ОСОБА_5 від 23.01.2009 закінчився. Крім цього зазначає, що Відповідачем попередній податковий борг був погашений, тому Позивач мав надіслати йому нову податкову вимогу (арк. справи 132-135).

14.11.2018 представник позивача Нестерович Б. подав суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою Позивач просить стягнути з Відповідача податковий борг в сумі 22078,42 грн (арк. справи 137-138).

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.10.2007 (арк. справи 8-9).

23.10.2007 узятий на облік в Стрийській ОДПІ за № 780 та й надалі перебуває на податковому обліку як платник податків (арк. справи 10).

16.02.2015 Відповідачем подана податкова декларація з плати за землю № , у якій самостійно визначено грошове зобов'язання з названого податку на 2015 рік, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (арк. справи 23-24).

При вирішенні спору суд керувався наступними нормами права.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим Кодексом України.

Статтею 36 Податкового Кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового Кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового Кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового Кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У пункті 54.1 статті 54 Податкового Кодексу України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Положення статті 269 Податкового Кодексу України передбачають, що платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій (пункт 286.2 статті 286 Податкового Кодексу України).

При вирішенні спору, суд виходив з наступного.

На підставі матеріалів справи суд встановив, що у Відповідача наявний податковий борг зі сплати податку за землю. Така заборгованість підтверджується податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік, у якій Відповідачем самостійно визначено грошове зобов'язання з названого податку на загальну суму 28775,28 грн, з розбивкою річної суми рівними частками за місяць в сумі 2397,94 грн. Позивач, з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України просить суд стягнути заборгованість за період: з вересня 2015 року по січень 2016 року на суму 22078,42 грн (арк. справи 137-138).

Таким чином, з урахуванням уточнень до позовної заяви, встановлено, що Відповідачем не сплачено грошові зобов'язання згідно з податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік на загальну суму 11989,70 грн, яка складається із суми 2397,94 грн за серпень 2015 - термін сплати 30.09.2015; суми 2397,94 грн за вересень 2015 - термін сплати 30.10.2015; суми 2397,94 грн за жовтень 2015 - термін сплати 30.11.2015; суми 2397,94 грн за листопад 2015 - термін сплати 30.12.2015; суми 2397,94 грн за грудень 2015 - термін сплати 30.01.2016.

Також податковим органом після закінчених встановлених Податковим кодексом України строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховано пеню в сумі 10088,72 грн.

З метою погашення податкового боргу, контролюючим органом складено та надіслано Відповідачу у справі податкову вимогу форми «Ф» від 11.10.2013 № 108-15 на суму 26745,18 грн. Податкова вимога одержана Відповідачем особисто 08.11.2013, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. справи 25).

Представник відповідача заперечує позовні вимоги ГУ ДФС у Львівській області, посилаючись на пропуск Позивачем встановлений статтею 102 Податкового Кодексу України строк звернення до суду. З цього приводу, суд зазначає наступне.

У відповідності до пунктів 102.1, 102.4 статті 102 Податкового Кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового Кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою зменшено розмір позовних вимог з урахуванням спливу строку позовної давності. Надано розрахунок суми податкового боргу станом на 14.11.2018 з якого видно, що граничними датами виникнення заборгованості Відповідача з податку орендна плата за землю фізичних осіб, є період з 30.09.2015 по 30.01.2016.

Позивач з позовом про стягнення вказаної заборгованості до суду звернувся 13.09.2018. Таким чином, уточнивши позовні вимоги, Позивач до заявленої суми податкового боргу включив лише заборгованість, граничний строк стягнення якої не минув станом на дату звернення до суду з позовом.

За наведених обставин, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду з таким позовом.

Щодо зауважень представника відповідача до податкової вимоги надісланої Відповідачу з метою спонукати такого сплатити заборгованість, суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового Кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового Кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

У матеріалах справи відсутні відомості, що податковий борг до моменту розгляду справи переривався, або є погашеним Відповідачем у справі. Такі відомості підтверджуються наявними в матеріалах справи інтегрованими картками платника податків ОСОБА_5 з земельного податку (арк. справи 14-22).

Щодо посилання представника відповідача на ту обставину, що дія Договору оренди землі від 23.01.2009 укладеного між Стрийською міською радою та ФОП ОСОБА_5 закінчилась - 09.12.2011, судом до уваги такі не беруться. Такі спростовуються фактом подання ОСОБА_5 податкової декларації з плати за землю за 2015 рік в якій самостійно нараховані грошові зобов'язання за користування земельною ділянкою.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги Позивача, є обґрунтованими, заявлена до стягнення сума 11989,70 грн є узгодженою та станом на дату вирішення справи набула статусу податкового боргу. Враховуючи те, що податковий борг відповідачем не сплачено, Позивачем на підставі статті 129 Податкового Кодексу України нарахована пеня в сумі 10088,72 грн (підтверджується наявними в матеріалах справи інтегрованими картками). Обов'язок сплати пені пов'язаний з обов'язком погашення податкового боргу.

У відповідності до пункту 87.11. статті 87 Податкового Кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податків - фізичної особи.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового Кодексу України встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків (пункт 95.4 статті 95 Податкового Кодексу України).

З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги з урахуванням уточнень до таких, підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-11, 12, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: 82400, АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету податковий борг в сумі 22078 (двадцять дві тисячі сімдесят вісім) грн 42 коп.

Судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складений 23.11.2018.

Суддя Мричко Н.І.