Справа № 817/1504/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1522/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання - Мацьків М.С.

за участю представника позивача - Кравченка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сотік-Агро» на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року прийняту суддею Махаринець Д.Є. в місті Рівне у справі № 817/1504/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сотік-Агро» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового- повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Сотік-Агро» (надалі ТОВ «Сотік-Агро») звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (надалі ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.05.2018 №.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд виходив з того, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача, що не вбачається з доводів заявника та матеріалів справи.

Обставина, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи в ході розгляду справи.

Не погодившись із даним судовим рішенням, стороною позивача подано апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що слід приймати до уваги ст. 150 КАС України, згідно з якою подання позову не зупиняють дію оскаржуваного рішення. Отже у ТзОВ наявні об'єктивні підстави вважати, що ГУ ДФС у Рівненській області будуть вжиті заходи з примусового погашення податкового боргу, шляхом стягнення коштів та продажу майна.

Вчинення подібних дій безумовно значно ускладнюють ефективне поновлення порушених чи оспорених прав та інтересів.

Маються покликання на п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року за № 2.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 2 ст. 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, чинним законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Відповідно до п. 17 абз. 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Проте, позивачем в апеляційній скарзі не додано належних, допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В матеріалах справи також відсутні докази які свідчать про очевидні ознаки протиправності оспорюваного рішення та порушення прав, свобод та інтересів ТзОВ «Сотік-Агро».

Подана позивачем заява про забезпечення позову обґрунтована лише тим, що в разі вчинення відповідачем дій спрямованих на виконання оспорюваного рішення будуть порушені права позивача в частині примусового стягнення грошових коштів або примусової реалізації майна належного ТзОВ «Сотік-Агро», оскільки оскарження податкового повідомлення-рішення не зупиняє його дію, відтак в майбутньому з метою уникнення негативних наслідків подано відповідне клопотання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом від 03 жовтня 2018 (справа № 826/5233/18, адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та суперечить ст. 150, ст. 151 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 150, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сотік-Агро» залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 20.11.2018 року