Справа № 9901/803/18
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2018 року

Київ

справа №9901/803/18

адміністративне провадження №Зі/9901/735/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І. розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Верховного Суду України знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Стрелець Т.Г. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Бевзенко В.М., Білоус О.В., Шарапа В.М., Данилевич Н.А.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 заявив відвід зазначеним суддям Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Заявлений відвід мотивує тим, що судді Верховного Суду не можуть відповідати принципам неупередженості, зокрема, за об'єктивним критерієм, оскільки Верховний Суд утворено не на підставі закону. Посилається на висновок Європейського суду з прав людини щодо визначення критеріїв існування неупередженості (справи стосовно двоякої ролі суддів: Межнаріч проти Хорватії, § 36; Ветштайн проти Швейцарії, § 47); практику Європейського суду з прав людини: щодо розгляду цим судом у контексті принципу верховенства права, важливої частини Конвенції, «суду» як такого, що завжди має бути заснований на законних підставах (справи Лавентс проти Латвії, § 81; Сокуренко і Стригун проти України, §24); щодо поняття «закону» у значенні статті 6 § 1, порушення якого б спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи (справа ДМД Груп А. С проти Словакії, § 59); щодо завдання принципу «заснованості на законних підставах» у статті 6 § 1 (справа Савіно та інші проти Італії, § 94). Також у заяві зазначає, що в Окружному адміністративному суді м. Києва розглядається справа № 826/15714/17 про скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації органу державної влади - Верховного Суду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про відвід, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв'язку з чим, на підставі частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 13.11.2018 передав заяви представника позивача про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Стрелець Т.Г., Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Шарапи В.М., Данилевич Н.А., у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, іншому судді.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2018 заяву про відвід судді Бевзенка В.М. передано для вирішення судді Бившевій Л.І.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву про відвід судді Бевзенка В.М., суд дійшов висновку, що вона не може бути задоволена, з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

При вирішенні заяви про відвід судді Бевзенка В.М. суд не виявив будь-яких обставин, які б давали підстави для його відводу.

Частиною другою статті 125 Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VIII, який набрав чинності 30.09.2016), якій кореспондує частина друга статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, визначено, що найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII протягом дванадцяти місяців з дня набрання чинності цим Законом утворюється Верховний Суд у порядку та у складі, що визначені цим Законом та призначаються судді Верховного Суду за результатами конкурсу, проведеного відповідно до цього Закону.

Порядок призначення на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду за спеціальною процедурою визначено у статті 81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

У відповідності до частини сьомої статті 81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII Вища рада правосуддя розглянула питання про внесення Президентові України подання про призначення суддів на посади у Верховний Суд та 29.09.2017 ухвалила відповідне рішення.

Президент України Указами від 10.11.2017 №357/2017, від 14.12.2017 №417/2017 призначив суддів Верховного Суду, у тому числі суддю Верховного Суду Бевзнека В.М.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Зазначені нормативно-правові акти та акти Президента України не визнані у встановленому законом порядку такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а акт Вищої ради правосуддя - протиправним.

У Верховного Суду відсутні підстави ставити під сумнів легітимність цього суду, а також ставити під сумнів неупередженість або об'єктивність судді Бевзенка В.М.

Керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

Л.І. Бившева

суддя Верховного Суду