Справа № 161/10008/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2789/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Олексюк А.В., м. Луцьк) у справі №161/10008/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області, заступника начальника Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області Харченко Тетяни Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області, заступника начальника Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області Харченко Тетяни Володимирівни в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №162/03-20-14-05 про накладення адміністративного стягнення від 05.06.2018 року, винесену заступником начальника Головного управління ДФС у Волинській області Харченко Тетяною Володимирівною.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2018 року позов задоволено.

Постанову серії № 162/03-20-14-05 від 05.06.2018 року винесену заступником начальника управління ДФС у Волинській області Харченко Тетяною Володимирівною відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень визнати протиправною та скасувати, а дану справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП надіслати на новий розгляд до Головного управління державної фіскальної служби України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем порушено вимоги п. 2.2, 2.6 розд. 2 постанови правління НБУ від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». За результатами перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 14.04.2018 №. Відповідальним працівником ГУ ДФС у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 (в.о. директора з 10.07.18) №000358 від 24 травня 2018 року. В протоколі під підпис ознайомлено порушника з часом, датою та місцем розгляду справи про його правопорушення, однак він без поважних причин не з'явився. Відтак, 05.06.2018 відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення за №162/03-20-14-05 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.05.2018 року посадовою особою ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000358.

05.06.2018 року заступником начальника Головного управління ДФС у Волинській області Харченко Т.В. на підставі розглянутого протоколу № 000358 від 24.05.2018 року та акту фактичної перевірки від 02.04.2018 року № 4983/14-01/03327931, у відсутності позивача винесено постанову № 162/03-20-14-05, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення ч. 1 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій ст. 38 КУпАП (адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення).

Підставою винесення постанови є протокол № 000358 про адміністративне правопорушення від 24.05.2018 року, складений на підставі акту перевірки від 02.04.2018 року. З постанови про адміністративне правопорушення не вбачається, коли саме було вчинене правопорушення позивачем, проте підставою для її винесення зазначено Акт перевірки від 02.04.2018 року. Порушення вчинено 30.12.2016 року, 05.07.2017 року та 01.09.2017 року, які описано в акті перевірки.

Згідно накладної на видачу та продаж абонентних квитків на проїзд у міському громадському транспорті № 399 від 01.09.2017 року продавцю ОСОБА_5 було видано для реалізації проїзні квитки в кількості 22 шт. на загальну суму 2200,00 грн. та 05.09.2017 року 2 шт. на суму 100,00 грн., всього на 2300,00 грн. Фактично ОСОБА_5 здійснила реалізацію отриманих проїзних та наступне оприбуткування виручених коштів в касу підприємства за наступними датами, які відображені в розділі 2 накладної «Облік продажу абонентних квитків» - здано виручки: 03.09.2017 року на суму 105,00 грн., що підтверджується загальною відомістю реалізації проїзних квитків, дана сума включена до загальної суми проданих проїзних та оприбуткована в той же час день в касу підприємства прибутковим касовим ордером № 1347 від 03.09.2017 року; 04.09.2017 року на суму 155,00 грн., що підтверджується загальною відомістю реалізації проїзних квитків, дана сума включена до загальної суми проданих проїзних та оприбуткована в той же день в касу підприємства прибутковим касовим ордером № 1352 від 04.09.2017 року; 05.09.2017 року на суму 155,00 грн., що підтверджується загальною відомістю реалізації проїзних квитків, дана сума включена до загальної суми проданих проїзних та оприбуткована в той же день в касу підприємства прибутковим касовим ордером № 1358 від 05.09.2017 року; 06.09.2017 року на суму 310,00 грн., що підтверджується загальною відомістю реалізації проїзних квитків, дана сума включена до загальної суми проданих проїзних та оприбуткована в той же день в касу підприємства прибутковим касовим ордером № 1364 від 06.09.2017 року.

Загальна сума оприбуткованих коштів, зданих продавцем ОСОБА_5 становить 725,00 грн. Нереалізовані проїзні квитки в кількості 15 шт. на загальну суму 1575,00 грн. продавець ОСОБА_5 повернула на підприємство 07.09.2017 року (переміщення талонів № 831 від 07.09.2017 року).

Врахувавши викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що оприбуткування готівкових коштів було проведено в касі підприємства ще у вересні 2017 року. А тому, суд першої інстанції вірно зазначив, що твердження відповідача про те, що таке правопорушення тривало на час проведення перевірки в березні 2018 року є помилковим.

Відповідно до статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю. Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Суд першої інстанції проаналізувавши обставини справи та суть правопорушення, дійшов висновку, що воно не є триваючим, відповідно до розглядуваних правовідносин застосовується двомісячний строк з дня вчинення правопорушення, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, відповідачем при накладенні на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу було порушено встановлений двомісячних строк для притягнення до відповідальності, оскільки оскаржувана постанова винесена 05.06.2018 року, а тому прийнята суб'єктом владних повноважень за наслідками такого розгляду справи постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягала скасуванню.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2018 року у справі №161/10008/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
І. В. Глушко
Повний текст постанови складений 22 листопада 2018 року.