Справа № 344/11328/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/903/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Вовчинецької сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс", Публічного акціонерного товариства "Родон" на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року, ухвалене суддею Островським Л.Є. у м.Івано-Франківську, повний текст якого складений 01 березня 2018 року, у справі №344/11328/17 за позовом ОСОБА_1 до Вовчинецької сільської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Родон", Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс", Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКС-Адванс", з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Гаражного кооперативу "Соколи", про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення сесії, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів - Вовчинецької сільської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Родон", Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс", Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКС-Адванс", з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Гаражного кооперативу "Соколи", у якому просив визнати неправомірними дії Вовчинецької сільської ради при прийнятті рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Вовчинецької сільської ради від 16.04.2008 «Про матеріали управління земельних ресурсів» в частині анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 з реєстраційним номером № 03, виданого 18.03.2008 Акціонерному товариству відкритого типу «Родон» на земельну ділянку площею 6,3201 га, кадастровий номер НОМЕР_2, і зобов'язання АТВТ «Родон» виготовити державний акт на земельну ділянку площею 6,2207 га для обслуговування гаражної стоянки автомобілів та провести державну реєстрацію; визнати протиправним та скасувати рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Вовчинецької сільської ради від 16.04.2008 «Про матеріали управління земельних ресурсів» в частині анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №839865 з реєстраційним номером № 03, виданого 18.03.2008 Акціонерному товариству відкритого типу «Родон» на земельну ділянку площею 6,3201 га, кадастровий номер НОМЕР_2, і зобов'язання АТВТ «Родон» виготовити державний акт на земельну ділянку площею 6,2207 га для обслуговування гаражної стоянки автомобілів та провести державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 з реєстраційним номером № 00107, виданий 25.10.2012 Товариству з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» на земельну ділянку площею 6,2207 га, кадастровий номер НОМЕР_3; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15260876 від 20.08.2014 номер запису про право власності: 6734501, реєстраційний номер нерухомого майна: 01 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» () на земельну ділянку площею 6,2207 га, кадастровий номер НОМЕР_3 цільове призначення для колективного гаражного будівництва, за адресою Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, вул. Вовчинецька, 225 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1, як член Гаражного кооперативу «Соколи», що орендував земельну ділянку площею 6,3201 га по вул. Вовчинецькій, 225 в м.Івано-Франківську кадастровий номер НОМЕР_2 згідно договору оренди від 16.03.2006, відведену для обслуговування гаражів, побудував у 2006 році на відведеній йому кооперативом частині вказаної земельної ділянки гараж. Право власності на новостворений ОСОБА_1 гараж, як об'єкт нерухомого майна, зареєстровано за ним Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 19.11.2008 на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради № 35 від 13.09.2008.

Зіславшись на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що таким чином, ОСОБА_1 набув права користування частиною земельної ділянки, яка належала на той час на праві приватної власності АТ ВТ «Родон», а відповідач, вирішуючи віднесені до його виключної компетенції питання щодо регулювання земельних відносин, не врахував вище наведеного, в результаті чого своїми оскаржуваними діями та рішенням порушив права та інтереси позивача.

Обґрунтовуючи свою позицію з цього приводу, суд першої інстанції також зіслався на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року у справі №909/1345/14, яким скасовано рішення Вовчинецької сільської ради від 29 лютого 2008 року про погодження звіту про експертну оцінку земельної ділянки площею 6,3201 га по вул.Вовчинецька, 225, с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради та визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений 07 березня 2008 року між Вовчинецькою сільською радою та АТ ВТ «Родон».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Родон», Товариство з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Публічне акціонерне товариство «Родон» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» просять скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Вовчинецької сільської ради при прийнятті рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Вовчинецької сільської ради від 16.04.2008 «Про матеріали управління земельних ресурсів» в частині анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку серія № 839865 з реєстраційним номером №03, виданого 18.03.2008 АТВТ «Родон» на земельну ділянку площею 6,3201 га, кадастровий номер НОМЕР_2, і зобов'язання АТВТ «Родон» виготовити державний акт на земельну ділянку площею 6,2207 га для обслуговування гаражної автостоянки автомобілів та провести державну реєстрацію, та про визнання протиправним та скасування рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Вовчинецької сільської ради від 16.04.2008 «Про матеріали управління земельних ресурсів» в частині анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку серія № 839865 з реєстраційним номером № 03, виданого 18.03.2008 АТВТ «Родон» на земельну ділянку площею 6,3201 га, кадастровий номер НОМЕР_2 і зобов'язання АТВТ «Родон» виготовити державний акт на земельну ділянку площею 6,2207 га для обслуговування гаражної автостоянки автомобілів та провести державну реєстрацію - залишити без розгляду. В іншій частині позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 з реєстраційним номером № 00107, виданого 25.10.2012 ТОВ «Х-Адванс» на земельну ділянку площею 6,2207 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15260876 від 20.08.2014, номер запису про право власності: 6734501, реєстраційний номер нерухомого майна: 01 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» () на земельну ділянку площею 6,2207 га, кадастровий номер НОМЕР_3 цільове призначення для колективного гаражного будівництва, за адресою Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, вул. Вовчинецька, 225 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - закрити провадження в адміністративній справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що в супереч вимог п.1 ч.1, ч.3 ст.19, п.1 ч.1 ст.238 КАС України та ч.1 ст.19 ЦПК України, суд першої інстанції вирішив в порядку адміністративного судочинства спір, який є не публічно-правовим, а приватно-правовим. Зазначають, що спір, який виник з цивільних (зокрема земельних) правовідносин, стосується виключно цивільних прав позивача, а заявлені останнім вимоги фактично є похідними в такому приватно-правовому спорі і підлягають вирішенню виключно у порядку цивільного судочинства. Крім того, висновок суду першої інстанції про визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку визначеного ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду вважають передчасним та необґрунтованим, як і рішення суду першої інстанції щодо відмови залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав, передбачених ч.4 ст.123 КАС України. Зауважують, що ОСОБА_1 не є належним позивачем по справі ;суд першої інстанції скасував правовстановлюючі документи особи, яка не є стороною у справі (не є відповідачем); справу розглянуто адміністративним судом за відсутності окремих її учасників (ПАТ «Родон» та ТОВ «ІКС-Адванс»), не повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання; посилання суду першої інстанції на судове рішення в господарській справі, яке на той час оскаржувалося та було скасовано в подальшому було передчасним; не взято до уваги судові рішення в інших господарських та адміністративній справах за участі тих же ж сторін, провадження в яких вже було завершено, а судові рішення в яких набрали законної сили, були і є чинними.

Позивач, в свою чергу, подав до суду відзив на апеляційні скарги, в якому зазначив, що вважає апеляційні скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене за повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, відповідності висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, правильного застосування норм матеріального права та відсутності порушень норм процесуального права.

Зокрема, в своєму відзиві позивач стверджує, що строк звернення до адміністративного суду ним не пропущено, оскільки про незаконність набуття АТ ВТ «Родон» у власність спірної земельної ділянки та недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2008 йому стало відомо лише після 27.03.2017 з отриманого ним повідомлення від ГК «Соколи»; дана справа належить до юрисдикції адміністративних судів; оскаржуване рішення та акт прийняті без врахування інтересів позивача щодо користування ним спірною земельною ділянкою та можливості влаштування її інфраструктури, освітлення, водовідведення тощо, що є доказом порушення його прав; у справі про визнання незаконними і недійсними рішення виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради № 35 від 13.09.2008 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису в реєстрі прав на нерухоме майно ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 провадження закрито у зв'язку з її непідсудністю адміністративним судам; у відповідача не було повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, представника третіх осіб, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на них, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції. При цьому суд повинен перевірити належність справи до відповідної юрисдикції.

Закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у ст.6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria)). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &?б;…&gb; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення, віднесених до компетенції відповідного суду.

Частиною другою статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною першою статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Аналогічна норма міститься у п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС, в редакції чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У частині першій статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічні норми закріплені і в чинному ЦПК України.

Так, статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини третьої статті 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Так, в рішенні суду першої інстанції зазначається, що ним встановлено: що передача земельної ділянки на якій розташовано гараж ОСОБА_1 у приватну власність ТОВ «Х-Адванс» «позбавляє ОСОБА_1 можливості користуватися своїм майном (реалізовувати права власника), а також отримати у користування земельну ділянку необхідну для обслуговування належного йому гаража.»; що «власний цивільний інтерес позивача виражається в тому, що ОСОБА_1 має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб, з подальшою можливістю усунення будь-яких порушень його прав на гараж.»; що «порушення прав ОСОБА_1 полягає в обмеженні його у можливості отримати у власність земельну ділянку на якій розташований його гараж та неможливості користування належним йому гаражем (реалізовувати права власника)» внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, видачі державного акту та реєстрації прав на спірну земельну ділянку.

Наведе свідчить, що дана справа виникла саме з цивільних та земельних правовідносин її учасників, а заявлені позивачем до суду вимоги з метою захисту свого права на користування земельною ділянкою на якій розташовано належний йому гараж, є похідними від спору цивільного про право на спірну земельну ділянку.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають в т.ч. з цивільних, земельних та інших правовідносин, а також, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто фактичною підставою звернення позивача до суду із даними позовними вимогами є не дії відповідача, а їх результат, який. в свою чергу, полягає в підтвердженні певного юридичного статусу спірної земельної ділянки, як об'єкту нерухомого майна та прав на неї третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Предметом оскарження в даній справі є дії та рішення, які вчинялися (приймалися) на основі юридичних фактів, які мали місце і стосовно яких згодом виник спір про право цивільне (право власності у розумінні Конвенції), в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з оформленням речових прав на спірну земельну ділянку та реєстрацією речових прав на неї, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія приходить до висновку, що вирішення спору щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, який має не публічний, а приватно-правовий характер, не належить до юрисдикції адміністративних судів і має вирішуватися судом за правилами ЦПК України.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідні правові позиції щодо аналогічних спорів викладено в постановах Верховного суду України від 09.12.2014 (справа №21-308а14), від 16.12.2014 (справа №21-544а14), від 17.02.2015 (справа №21-551а14), від 16.06.2015 (справа №21-222а15), від 07.07.2015 (справа №21-847а15).

При цьому колегія суддів зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З наведених норм слідує, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає змісту цього поняття.

Спори щодо права власності за своєю природною є спорами про речове право, захист якого здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги, вирішені судом першої інстанції оскаржуваним рішенням, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково розглянув даний спір в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов»язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, тому оскаржуване рішення слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (пп.1, 2 ч.9 ст.139 КАС України).

Згідно з ч.11 ст.139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Таким чином, оскільки документально підтвердженими судовими витратами третіх осіб є сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг, вказані витрати пов'язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору в сумі 2880,00 грн, колегія суддів приходить до висновку про його стягнення з позивача у справі.

Керуючись статтями 139, 238, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Вовчинецької сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс", Публічного акціонерного товариства "Родон" задовольнити частково, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року у справі №344/11328/17- скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс" () судові витрати у розмірі 2880,00 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Родон" () судові витрати у розмірі 2880,00 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 20.11.2018.