Справа № 637/344/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №637/344/17

адміністративне провадження №К/9901/43564/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Управління) на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року (суддя Тордій Е.Н.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (судді Дюкарєва С.В., Жигилій С.П., Перцова Т.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахування уточнення позовних вимог просила: визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 22 березня 2017 року про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої на її ім'я; зобов'язати відповідача взяти її на облік як внутрішньо переміщену особу та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 19 січня 2015 року перебувала на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб Управління, що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19 січня 2015 року № .

22 березня 2017 року Управління із посиланням на статті 1, 12 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VІІ), пункту 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 2016 року № 365, прийняло рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та внесло відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Шевченківський районний суд Харківської області постановою від 17 серпня 2017 року позов задовольнив.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Управління не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і звернулося із касаційною скаргою про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Указує на те, що рішення Управління прийнято на підставі статті 12 Закону № 1706-VІІ, у якій зазначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення про це відомостей в Єдину інформаційну базу даних внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, подала завідомо недостовірні відомості. ОСОБА_1 з 2010 року проживає на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, тому при зверненні із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, вказавши місце реєстрації проживання мікрорайон Тополь м. Брянка Луганської області, подала завідомо недостовірні відомості.

Йдеться у скарзі й про те, що суди не взяли до уваги показання свідків, не дали оцінки достовірності того чи того доказу, які розглянуті не повному обсязі, що вплинуло на прийняття рішення, правову оцінку обставин справи та в подальшому призведе до незаконного отримання позивачкою державних коштів.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені у Законі № 1706-VІІ.

За статтею 1 цього Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. &?д;…&?а;.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 4 Закону № 1706-VІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно зі статтею 12 Закону № 1706-VІІ підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, подала завідомо недостовірні відомості.

Суди встановили, що із довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та копії паспорта позивача вбачається, що ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території, де була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, та, починаючи з 15 червня 2014 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому суди, дослідивши в судовому засіданні всі докази, дійшли висновку про те, що свідки достовірно не володіли інформацією щодо постійного проживання ОСОБА_1, саме з 2010 року на території с. Борівського, а відповідач не надав належних і беззаперечних доказів того, що позивачка надала недостовірні відомості щодо часу її проживання на території Борівської сільської ради з 2010 року.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно з'ясували обставини в адміністративній справі, дослідили докази, надані на їх підтвердження, і дійшли обґрунтованого висновку про неправомірність рішення Управління про скасування довідки про взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу.

В аспекті наведеного слід також зазначити, що відповідно до статті 341 КАС суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341- 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу управління соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко