Справа № 280/4436/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Справа № 280/4436/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши у за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, м.Запоріжжя, 69005) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача;

зобовязати відповідача перерахувати позивачу пенсію, включивши до загального трудового стажу період праці приватним підприємцем з 01.01.1993 по 31.12.1995 та донарахувати різницю недоплаченої до пенсії суми починаючи з 20.04.2017.

Крім того, позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на сплату судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 01.01.1993 по 31.12.1995 був приватним підприємцем та має право на отримання пенсії, обчисленої з урахуванням доходів від підприємницької діяльності за вказаний період. Проте відповідачем відмовлено позивачу в перерахунку пенсії та зарахуванні періоду з 01.01.1993 по 31.12.1995 до загального трудового стажу з посиланням на те, що в наданих позивачем довідках, суми доходу зазначені по роках та поквартально, а не помісячно, а отже підстави для врахування до заробітної плати суму доходу від підприємницької діяльності у відповідача відсутні. Вважає, що дії органу Пенсійного фонду є незаконними, оскільки виконання приватним підприємцем вимог законодавства щодо сплати страхових внесків дає позивачу право на зарахування стажу підприємницької діяльності до загального трудового стажу.

Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/4436/18. Судове засідання призначено на 20.11.2018 об 11:00 без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив (вх. №35788 від 07.11.2018), в якому зазначив, що згідно п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсі відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року за встановленою формою, тобто із розшифруванням помісячних сум заробітної плати, на які нараховані страхові внески. Оскільки в наданих довідках суми доходу зазначені по роках та поквартально, а не помісячно, як передбачено Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», підстави для врахування до заробітної плати для обчислення суми доходу від підприємницької діяльності за вищевказаний період у відповідача відсутні. Органи Пенсійного фонду не вправі самостійно визначати суми заробітної плати помісячно, виходячи із сум щоквартального доходу і щоквартально сплачених внесків до Пенсійного фонду.

Вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в звязку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№37002), в якій позивач зазначив, що з відзиву відповідача вбачається начебто неврегульованість на законодавчому рівні порядку врахування доходів приватних підприємців для обчислення пенсії, отриманих до запровадження персоніфікованому обліку, що стало підставою для порушення права на отримання справедливої пенсії. Між тим, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено право особи, яка звернулась за призначенням пенсії, самостійно визначати 60 календарних місяців свого страхового стажу підряд для обчислення пенсії, у зв'язку із чим, позивач мав право на отримання пенсії, обчисленої з врахуванням його доходів від підприємницької діяльності за період 01.01.1993 року по 31.12.1995. Крім того, відповідач повинен був здійснити її перерахунок з дня виникнення права на пенсію.

З урахуванням обставин викладених у відповіді на відзив просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 263 КАС України встановлено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з ч. 2 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився 22.01.1957 (а.с. 14-15).

27 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою в якій просив, серед іншого, надати відповідь стосовно нарахування йому пенсії з урахуванням періоду підприємницької діяльності 3 01.01.1993 по 31.12.1995. До скарги позивач додав копію довідки про заробітну плату, копію довідки про сплату страхових внесків від 10.07.1996 за №17 та копії сторінок трудової книжки. (а.с. 32-33).

Листом-відповіддю 13.03.2017 за №51/К-9 відповідач повідомив позивача про порядок звернення до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії та про перелік документів, які необхідно надати до відповідної заяви. (а.с. 34).

Також у листі було зазначено, що для врахування до трудового стажу позивача періоду підприємницької діяльності з 01.01.1993 по 31.12.1995, згідно довідки від 10.07.1996 №17 про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України та обчислення розміру пенсії з урахуванням сум чистого доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності та з якого страхові внески в повному обсязі за період до 01 липня 2000 року, необхідно надати відповідну довідку. Також, відповідачем рекомендовано позивачу звернутися до Державної фіскальної служби для отримання довідки з зазначенням чистого доходу за період з 01.01.1993 по 31.12.1995. (а.с. 34 зворотній бік).

20 березня 2017 року позивач звернувся до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області з заявою в якій просив видати довідку з зазначеними сумами чистого доходу за період підприємницької діяльності з 01.01.1993 по 31.12.1995, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком з урахуванням періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1993 по 31.12.1995, коли він перебував на загальній системі оподаткування та сплачував 9% в Пенсійний фонд від прибутку (а.с. 35).

На заяву позивача, Запорізька обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Запорізькій області надала ОСОБА_1 довідку від 31.03.2017 за №2817/08-29-17-01-113 в якій зазначені доходи, які щорічно отримував позивач від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.1993 по 31.12.1995, відповідно до поданих декларацій про отримані доходи від 26.01.1994 б/н, від 17.01.1995 за №1069, від 23.01.1996 за №1448 (а.с. 36).

20 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VІ. Разом із заявою позивачем були надані наступні документи:

- копія паспорта;

- копія ідентифікаційного коду;

- копія трудової книжки;

- копі диплому про навчання;

- копія військового квитка;

- довідка про сплату страхових внесків, видана Орджонікідзевським районним відділом Запорізького обласного управління Пенсійного фонду України від 10.07.1996 №17;

- довідка про стаж роботи, видана КУ «Обласний клінічний наркодиспансер» Запорізької міської ради від 18.01.2017 №1269;

- довідка про заробітну плату за період роботи з 01.03.1989 по 31.08.1993, видана КУ «Обласний клінічний наркодиспансер» Запорізької міської ради від 14.11.2016 №4261;

- довідка про отримані доходи від підприємницької діяльності, видана Запорізькою обєднанню державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області від 31.03.2017 №2817/08-29-17-01-113.

Зазначений факт підтверджує відповідач в наданому відзиві.

Суд зазначає, що з довідки про сплату страхових внесків, виданої 10.07.1996 Орджонікідзевським районним відділом Запорізького обласного управління Пенсійного фонду України за №17 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 по 31.12.1995 сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України (а.с. 30).

Звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачем обрані періоди 01.01.1993 року по 31.12.1995 та період праці в КУ «Обласний клінічний наркодиспансер» ЗОР з 01.09.1988 - 31.08.1993.

З відповіді відповідача від 05.10.2017 за №12570/01 вбачається, що позивачу призначена пенсія з врахуванням доходів за період страхового стажу 47 років 3 місяці 7 днів з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.03.2017. Період з 01.01.1993 року по 31.12.1995 року відповідачем до страхового стажу врахований не був (а.с. 43).

Підставою для відмови щодо включення періоду з 01.01.1993 року по 31.12.1995 року до страхового стажу, послугувало те, що серед документів, які були позивачем подані до ПФУ відсутня інформація, на якій системі оподаткування він перебував, суми фактично сплачуваного податку у розрахунку на відповідний місяць та розміру страхового внеску, а тому, на думку відповідача, вони не можуть бути прийняті для обчислення розміру пенсії. (а.с. 43 зворотній бік).

З урахуванням відповіді відповідача від 05.10.2017 за №12570/01 представник позивача, 14.02.2018 (вх.№4717/адв від 20.02.2018), повторно звернувся до Запорізької обєднаної державної податкової інспекція ГУ ДФС у Запорізькій області з запитом щодо отримання вищезазначеної інформації.

26 лютого 2018 року Запорізькою обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області за вих.№901/14/08-29-13 була надана відповідь із зазначенням сум щоквартального отриманого доходу ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності. Також у відповіді зазначено, що в деклараціях підприємця зазначені суми щоквартального отриманого доходу, Запорізька ОДПІ не має можливості надати довідку з зазначеними сумами чистого щомісячного доходу отриманого ОСОБА_1, за період підприємницької діяльності 01.01.1993 по 31.12.1995 (а.с. 47).

Листом від 25.05.2018 за №3037/14/08/29-13 Запорізька обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Запорізькій області також повідомила позивача, що не має можливості надати довідку про сплату податків ОСОБА_1 за період з 1993 по 1995 роки оскільки термін зберігання відповідних документів становить 5 років. Крім того повторно повідомила, що у неї відсутня інформація про розмір чистого доходу позивача за кожен місяць, оскільки ОСОБА_1 декларації про доходи подавались щоквартально, із зазначенням суми квартального чистого доходу без відокремлення по місяцям (а.с. 51).

Після отримання вищезазначених відповідей позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про обчислення та перерахунок його пенсії з урахуванням періоду підприємницької діяльності з 01.01.1993 по 31.12.1995.

Проте відповідач, відповідями від 05.05.2018 №194/К-9, від 07.05.2018 №8853/05, від 17.07.2018 №1442/К-9 відмовляв позивачу в проведенні перерахунку (а.с. 49, 50, 52)

В листі-відповіді від 17.07.2018 №1442/К-9 Головне Управління ПФУ України в Запорізькій області зазначило, що в матеріалах пенсійної справи позивача знаходяться:

- довідка про доходи від підприємницької діяльності, надана Запорізькою об'єднаною державною інспекцією, про отримання позивачем чистого доходу від підприємницької діяльності за період з 01.01.1993 по 31.12.1995 в сумі 654481246,00 крб., щоквартального отриманого доходу (довідка від 26.02.2018 за вих.№901/14/08-29-13);

- довідка від 31.03.2017 № 2817/08-29-17-01-113, видана цією ж установою про чистий дохід по роках в сумі 68 4481216,00 крб.;

- довідка від 10.07.1996 № 17 про сплату страхових внесків за вищевказаний період підприємницької діяльності в сумі 547611337,00 крб., видана Орджонікідзевським районним відділом Запорізького обласного управління ПФУ.

Оскільки в наданих довідках суми доходу, зазначені по роках та поквартально, підстави для врахування до заробітної плати для обчислення пенсії суми чистого доходу від підприємницької діяльності за вищезазначений період - відсутні (а.с. 52).

Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Так, відповідно до ст.3 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 - ХІІ (надалі Закон № 1788 - ХІІ) право на трудову пенсію мають, зокрема особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

На даний час правовідносини, пов'язані з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 - VІ (надалі Закон № 1058 - VІ), який набрав чинності з 01.01.2004

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 40 вищезазначеного Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Частинами 4 та 5 п.1 ст. 40 цього ж Закону передбачено, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 41 Закону №1058-VІ передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року № 13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2018 року по справі №643/20104/15-а (провадження №К/9901/36231/18).

Як вже зазначалось вище, позивачем до заяви від 20 квітня 2017 року про призначення пенсії за віком, додавались:

- копія паспорта;

- копія ідентифікаційного коду;

- копія трудової книжки;

- копі диплому про навчання;

- копія військового квитка;

- довідка про стаж роботи, видана КУ «Обласний клінічний наркодиспансер» Запорізької міської ради від 18.01.2017 №1269;

- довідка про заробітну плату за період роботи з 01.03.1989 по 31.08.1993, видана КУ «Обласний клінічний наркодиспансер» Запорізької міської ради від 14.11.2016 №4261;

- довідка від 31.03.2017 № 2817/08-29-17-01-113, видана Запорізькою об'єднаною державною інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області про чистий дохід по роках в сумі 684481216,00 крб.;

- довідка від 10.07.1996 № 17 про сплату страхових внесків за вищевказаний період підприємницької діяльності в сумі 547611337,00 крб., видана Орджонікідзевським районним відділом Запорізького обласного управління ПФУ.

Згідно з п. 2.1 та п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 вказаний перелік документів є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком та для зарахування до загального трудового стажу періоду роботи приватним підприємцем з 01.01.1993 по 31.12.1995.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.6 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

На думку суду, неврегульованість на законодавчому рівні порядку врахування доходів приватних підприємців для обчислення пенсії, отриманих до запровадження персоніфікованому обліку, не може бути підставою для порушення права позивача на отримання справедливої пенсії.

В даному випадку слід застосовуючи аналогію Закону, зокрема положення пункту 2 статті 41 Закону №1058-VІ та п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2005, а саме середньомісячний дохід позивача за період з січня 1993 року по грудень 1995 року включно слід обчислювати шляхом ділення суми доходів ОСОБА_2 за вказаний період на 60 місяців.

Таким чином вимоги позивача щодо визнання протиправними дії відповідача та зобовязання відповідача перерахувати позивачу пенсію, включивши до загального трудового стажу період праці приватним підприємцем з 01.01.1993 по 31.12.1995, а також донарахувати різницю недоплаченої до пенсії суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження відповідача, викладені в відзиві на позов, спростовуються вищевикладеними обставинами.

Що стосується дати з якої слід донарахувати різницю недоплаченої до пенсії суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону 1058-VІ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону 1058-VІ пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Позивач досягнув 60 річного віку 22 січня 2017 року. На момент досягнення 60 річного віку він мав необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком. З заявою про призначення пенсії за віком він звернувся 20.04.2017, тобто в межах 3 місяців після досягнення ним пенсійного віку.

Таким чином суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача перерахувати позивачу пенсію, включивши до загального трудового стажу період роботи приватним підприємцем з 01.01.1993 по 31.12.1995 та донарахувати різницю недоплаченої до пенсії суми починаючи з 23.01.2017.

Щодо твердження відповідача, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом, то дане питання було вирішено судом під час відкриття провадження у справі і причини пропуску строку звернення до суду визнані поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене вище суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоду роботи приватним підприємцем з 01.01.1993 по 31.12.1995.

Зобовязати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул.Гагаріна, буд. 2 б, м. Запоріжжя, 69057; ) перерахувати ОСОБА_1 (бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, м.Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний номер 0) пенсію за віком, включивши до загального трудового стажу період роботи приватним підприємцем з 01.01.1993 по 31.12.1995 та донарахувати різницю недоплаченої до пенсії суми починаючи з 23.01.2017.

Присудити на користь ОСОБА_1 (бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, м.Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний номер 0) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул.Гагаріна, буд. 2 б, м. Запоріжжя, 69057; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль