Справа № 360/3418/18
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3418/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - представник) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16 жовтня 2018 року № 10 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб";

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", зарахувавши до вислуги років період з 19 липня 2014 року по 29 вересня 2017 року безпосередньої участі в антитерористичній операції на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці; та період з 22 серпня 2001 року по 29 липня 2017 року в підрозділах карного розшуку Міністерства внутрішніх справ України на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяці, а загалом 31 рік 05 місяців 20 днів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач з 11 серпня 1997 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах МВС України, з 07 листопада 2015 року по 29 вересня 2017 року - у Національній поліції України, звідки і був звільнений за власним бажанням. У період з 19 липня 2014 року по 29 вересня 2017 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12 грудня 2017 року № А-11143. Строк участі позивача в антитерористичній операції складає 3 роки 2 місяці 10 днів та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років для призначення пенсії зараховується 9 років 6 місяців 30 днів.

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 вересня 2017 року № 688 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) з 29 вересня 2017 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 20 років 01 місяць 17 днів, у пільговому обчисленні: 31 рік 05 місяців 20 днів. На підставі спрямованих Головним управлінням Національної поліції в Луганській області документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області позивачу з 01 грудня 2017 року призначено пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби, відповідно до пункту "б" статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

16 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років. Рішенням від 16 жовтня 2018 року за № 10 (ОСОБА_2.) відповідач відмовив позивачу у переході на пенсію за вислугу років, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

З посиланням на положення статей 19, 24 Конституції України, статті 14, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статей 7, 12, 17-1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", підпунктів "а", "в" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", представник позивача вважає, що відповідачем протиправно не переведено позивача на пенсію за вислугу років, у зв'язку з чим порушується право позивача на отримання пенсії при досягненні певного віку та умов.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позов не визнало, про що 13 листопада 2018 року за вхідним реєстраційним № 32685/2018 через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) подало відзив на позовну заяву від 13 листопада 2018 року за № 15765/07, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 32).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 06 жовтня 2017 року Головним управлінням Національної поліції в Луганській області на його адресу були надіслані документи для призначення і виплати пенсії по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, ОСОБА_2 Відповідно до витягу з наказу від 29 вересня 2017 року № 688 о/с вислуга в календарному обчислені складає 20 років 01 місяць 17 днів, у пільговому обчисленні - 31 рік 05 місяців 20 днів.

11 жовтня 2017 року позивачу призначено пенсію з 30 вересня 2017 року (з моменту звільнення), розмір пенсії складає 6332,33 грн.

16 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Відповідно до умов пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Згідно з поданням про призначення пенсії ОСОБА_2 від 06 жовтня 2017 року та наказу про звільнення, календарна вислуга років останнього складає 20 років 01 місяць 17 днів. Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

Рішенням від 16 жовтня 2018 року за № 10 (ОСОБА_2.) позивачу відмовлено у переході на пенсію за вислугу років, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

З урахуванням викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 31 жовтня 2018 року про відкриття провадження в адміністративній справі справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1) з 11 серпня 1997 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 29 вересня 2017 року у Національній поліції України, та з 29 вересня 2017 року звільнений з посади оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Лисичанського відділу поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію", що підтверджується витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 вересня 2017 року № 688 о/с та копією дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 (арк. спр. 11, 12, 47, 63).

Листом від 06 жовтня 2017 року за № 232/111/58-2017 сектором з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено документи для призначення і виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_2, серед яких подання про призначення пенсії від 06 жовтня 2017 року, заява ОСОБА_2 від 02 жовтня 2017 року про призначення пенсії, грошовий атестат від 29 вересня 2017 року № 94, довідка управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 вересня 2017 року № 796/111/22-2017 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 вересня 2017 року № 688 о/с (арк. спр. 39-66).

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 вересня 2017 року № 688 о/с, подання про призначення пенсії від 06 жовтня 2017 року та розрахунку вислуги років для призначення пенсії від 29 вересня 2017 року вислуга років ОСОБА_2 для призначення пенсії станом на 29 вересня 2017 року складає 31 рік 05 місяців 20 днів, у тому числі в календарному обчисленні 20 років 01 місяць 17 днів (арк. спр. 12, 20-22, 40, 47).

Протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30 вересня 2017 року за пенсійною справою НОМЕР_2 (НПУ) ОСОБА_2 з 30 вересня 2017 року по 30 вересня 2018 року призначено пенсію по інвалідності у щомісячному розмірі 6192,33 грн (арк. спр. 37).

16 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою б/н про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років (арк. спр. 34).

Рішенням від 16 жовтня 2018 року за № 10 (ОСОБА_2.) Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (арк. спр. 18).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з пунктом "б" статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п'ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до абзаців першого, восьмого пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону (абзац тринадцятий пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ).

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в Законі № 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років і більше вислуги років, обчисленої на пільгових умовах.

Вказаним Законом № 2262-ХІІ чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 23 календарних років і більше; міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834) та від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907).

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 17 днів.

Відповідно, суд дійшов висновку, що наявної у позивача вислуги років недостатньо для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393), відповідно до якої, за твердженням позивача, для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (частина третя статті 7 КАС України).

Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-ХІІ, як правового акта, що має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов'язок відповідача - суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов'язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16 жовтня 2018 року за № 10 (ОСОБА_2.), яким позивачу відмовлено у переході на пенсію за вислугу років, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 91000, АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська