Справа № 1340/3469/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3469/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року

м.Львів, вул. Чоловського, 2

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Харіва М.Ю.

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача Юрків Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

до суду надійшов позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області, в якому позивачі просять:

- визнати протиправними та скасувати відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту, викладені у листах: ОСОБА_3 від 22.05.2018 №Ш-2786/0-1909/0/37-18; ОСОБА_4 від 22.05.2018 №Д-2785/0-1907/0/37-18; ОСОБА_5 від 22.05.2018 №Ш-2784/0-1908/0/37-18; ОСОБА_6 від 22.05.2018 №Д-2783/0-1904/0/37-18; ОСОБА_7 від 22.05.2018 №Д-2782/0-1903/37-18.

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Ухвалою від 08.08.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалами від 21.08.2018 об'єднано в одне провадження для спільного розгляду та вирішення із справою №1340/3469/18 справу №1340/3519/18 за позовом ОСОБА_4, справу №1340/3520/18 за позовом ОСОБА_6, справу №1340/3521/18 за позовом ОСОБА_5, справу №1340/3601/18 за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними та скасування відмов, зобов'язання до вчинення дій.

Ухвалою від 18.09.2018 суд залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Новосілко-Опарську сільську раду Миколаївського району Львівської області.

Ухвалою від 29.10.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі у встановленому законом порядку звернулися до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожна для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту. На думку позивачів, відповідач протиправно відмовив їм листами "Про розгляд клопотання" від 22.05.2018 №Ш-2786/0-1909/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2785/0-1907/0/37-18, від 22.05.2018 №Ш-2784/0-1908/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2783/0-1904/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2782/0-1903/37-18 у наданні такого дозволу. Позивачі зазначають, що відповідач, як на підставу відмов посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" та на відсутність бажаних до відведення земельних ділянок у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у ІІ кварталі 2018 року.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що місце розташування земельних ділянок, щодо яких звернулися позивачі, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, оскільки стосовно саме цих земельних ділянок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" вирішено не передавати їх у власність громадянам. Окрім цього, відповідач зазначає, що відсутність земельних ділянок у згаданому переліку унеможливлює надання відповідачем дозволів на розроблення документації із землеустрою та передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації.

Представник позивачів подав відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від ст.118 Земельного кодексу України. Таким чином, наведена підстава відповідача про те, що пропоновані позивачами до відведення земельні ділянки , які можливо передати у власність в межах норм безоплатної приватизації у ІІ кварталі 2018 року не передбачена ст. 118 Земельного кодексу України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача пояснень по суті позову не подала.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, поясненнях до об'єднаних позовних заяв та відповіді на відзив. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача явку представника в судове засідання не забезпечила, належним чином повідомлялась про час, дату і місяць розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

17.04.2018 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожна для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

До вказаних клопотань позивачі відповідно до ст.118 Земельного кодексу України додали графічні матеріали з нанесенням бажаного розташування земельних ділянок, копію паспорта та картки фізичної особи платника податків.

ГУ Держгеокадастру у Львівській області згідно з відповідями "Про розгляд клопотання" від 22.05.2018 №Ш-2786/0-1909/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2785/0-1907/0/37-18, від 22.05.2018 №Ш-2784/0-1908/0/37-18, від 22.05.2018 №№Д-2783/0-1904/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2782/0-1903/37-18 відмовило позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожна для ведення особистого селянського господарства.

Відмова обґрунтована тим, що на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Львівській області опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у ІІ кварталі 2018 року. Пропоновані позивачами до відведення земельні ділянки в переліку відсутні, а, відтак, вирішення питання по суті, стане можливим після внесення відображеної на картографічних матеріалах земельних ділянок, поданих у клопотаннях, до переліку та розміщення їх на сайті.

Крім того, у вказаних листах відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено стратегією удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Вказана стратегія визначає механізм передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення Держгеокадастром та його територіальними органами у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивачі звернулися до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Пунктом "а" ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Пунктом "в" ч.3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 6 ст.118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Суд встановив, що звертаючись у Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, позивачі дотрималися передбачених ч.6 ст.118 ЗК України вимог до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з п.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п.2 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п.3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру передбачено, що основними завданнями Держгеокадастру, зокрема, є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з пп.13 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Головне управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Оскільки, спірні земельні ділянки належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, тому саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відноситься розгляд питання про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце-прем'єр-міністром України - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надано Держземагентству України доручення від 08.10.2014 №37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014", зокрема, рішення колегії Держземагентства України №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яким запроваджено з 15.10.2014 обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до п.2 рішення колегії №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м.Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилають органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Згідно з пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема, ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 ЗК України відмовляють заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому визначені нормами ЗК України.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондує ч.3 ст.23 ЗК України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних положень законодавства, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Суд встановив, що обґрунтовуючи відмови у наданні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожна для ведення особистого селянського господарства, які викладені у листах від 22.05.2018 №Ш-2786/0-1909/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2785/0-1907/0/37-18, від 22.05.2018 №Ш-2784/0-1908/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2783/0-1904/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2782/0-1903/37-18, відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

Щодо посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", суд зазначає таке.

Пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі - Стратегія).

Аналіз змісту Стратегії свідчить, що вона визначає загальний план діяльності центральних органів виконавчої влади щодо створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, а також визначає механізм та способи досягнення визначеної у ній мети, зокрема розроблення проектів нормативно-правових актів, спрямованих на її реалізацію. Однак, вона не регулює відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами та фізичними особами під час передачі у власність чи користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Крім того, будь-яких змін до самого порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого ЗК України у зв'язку із затвердженням Стратегії не внесено.

Таким чином, посилання відповідача на Стратегію як на нормативний акт, що прийнятий на виконання ЗК України чи іншого закону, що регулює земельні правовідносини є безпідставними.

Суд також встановив, що відповідач відмовив позивачам у наданні дозволу на розроблення проектів, у зв'язку з відсутністю на офіційному веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Львівській області опублікованої інформації про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у ІІ кварталі 2018 року.

Суд в цьому контексті враховує те, що вказана підстава для відмови не передбачена статтею 118 ЗК України. Крім того, у зв'язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними зміни до ЗК України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/17.

Суд також зазначає, що рішенням окружного адміністративного суду м.Києва від 28.03.2018 у справі № 826/12032/17, залишене без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017, визнано протиправною та скасовано положення абзацу 6 розділу «Система організації процесу виконання Стратегії» в частині, що стосується надання дозволів на розроблення документації із землеустрою.

З огляду на вказане, суд вважає відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту, викладені у відповідях "Про розгляд клопотання" від 22.05.2018 №Ш-2786/0-1909/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2785/0-1907/0/37-18, від 22.05.2018 №Ш-2784/0-1908/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2783/0-1904/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2782/0-1903/37-18 протиправними, а тому такі необхідно скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту, суд зазначає наступне.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, визначено ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

З огляду на вказане, та з метою відновлення порушеного права позивачів суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп. кожному.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту, викладені у відповідях "Про розгляд клопотання" від 22.05.2018 №Ш-2786/0-1909/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2785/0-1907/0/37-18, від 22.05.2018 №Ш-2784/0-1908/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2783/0-1904/0/37-18, від 22.05.2018 №Д-2782/0-1903/37-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за межами населеного пункту.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області , місцезнаходження: 79019, м.Львів, проспект Чорновола, 4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 81110, АДРЕСА_1, ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: 77552, АДРЕСА_2, ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: 77552, АДРЕСА_3, ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_4, місце проживання: 77552, АДРЕСА_2, ОСОБА_7 РНОКПП НОМЕР_5, місце проживання: 77552, АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп. кожному.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 22.11.2018.

Суддя А.Г. Гулик