Справа № 727/9001/18
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9001/18
Провадження № 2-а/727/188/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ільчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача Маланчука Миколи Володимировича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівців, позивач, ОСОБА_1, звернувся з позовною заявою до відповідача, поліцейського, молодшого лейтенанта поліції Маланчука Миколи Володимировича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дій інспектора роти ЦПП в Чернівецькій області, що полягали в накладенні адміністративного стягнення, просить скасувати прийняту постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 серпня 2018 року щодо нього відповідач склав постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 543057 за порушення Правил дорожнього руху, що становить адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, адміністративне правопорушення не вчиняв. Посилається на те, що відповідачем порушено права позивача передбачені ст. 268 КУпАП, а також вимоги ст.ст. 7, 245, 280, 283, 284 КУпАП.

16.10.2018 року, через канцелярію суду подано відзив, відповідач проти задоволення позову заперечує, вважає що позивачем було порушено пп. "з" п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, а тому дії відповідача пов'язані з прийняттям постанови серії ЕАВ № 543057 від 18.08.2018 року вважає правомірними. У задоволенні позову просить відмовити.

В судове засідання сторони не з"яґвилися будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, позивачем через канцелярію суду подано письмову заяву про розгляд справи за його участі; представник відповідача, будучи також належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з"явився і відомостей про поважність причини суду не надав.

Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази надані сторонами, суд зважає на наступне.

Судом установлено і дане вбачається з оскаржуємої постанови, що 18 серпня 2018 року позивач, близько 8 год., рухаючись за кермом автомобіля НОМЕР_1, на т-подібному перехресті, що знаходиться на 487 кілометрі дороги м19, здійснив поворот ліворуч. Після здійснення повороту, позивач був зупинений відповідачем - інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, молодшим лейтенантом поліції Маланчуком М.В., після чого, о 8:13 год. відповідачем було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 543057. Постанова мотивована тим, що позивач порушив пп. "з" п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, що полягало у проїзді на вимкнений сигнал додаткової секції, яка показує напрямок, в якому був здійснений поворот, що є адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до положень п.п. "з" п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками), а у п. 1.3 вказано, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 5 ст. 14 ЗУ "Про дорожній рух", передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника... тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

У статті 258 КУпАП зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до положень пунктів 1 та 2 розділу ІІІ "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затверджена наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, посилання позивача на ту обставину, що відповідачем не було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а також що справу про адміністративне правопорушення слід було розглядати за правилами ст. 276 КУпАП за місцем відповідного органу уповноваженого законом розглядати такі справи, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, яка розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. У ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП, визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З доданих суду відповідачем відеофайлів, що містять відеозапис з нагрудних камер № DSJX300000_000128, № DSJX300000_000134, вбачається, що автомобіль відповідача був зупинений о 8:00 год., до нього підійшов відповідач, представився та повідомив позивача, що причиною зупинки авто став його проїзд ліворуч при відповідному забороненому сигналі світлофора.

Позивач проїзд на заборонений сигнал світлофора заперечив; разом з цим, відповідачем було прийнято оскаржуємо постанову.

Судом установлено, що досліджені у судовому засіданні відео файли № DSJX300000_000128, № DSJX300000_00013, з вказаних вище нагрудних камер відповідача та його напарника, не містять відеозапису, з якого б вбачалося, що поворот ліворуч був здійснений позивачем при вимкнутій додатковій секції світлофора, яка дозволяє рух ліворуч; крім цього, з вказаних відеофайлів взагалі не містять відеозапису моменту вчинення автомобілем позивача маневру ліворуч на т-подібному перехресті, врегульованому світлофором. Жодних інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які на думку відповідача могли б підтвердити вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач суду не надав.

У частині 2 статті 2 КАС України зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах, суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд, може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Отже, саме суб'єкт владних повноважень, яким є відповідач, а не позивач зобов'язаний довести правомірність своїх дій та прийнятих ним рішень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії та оскаржувана постанова, хоча й були вчинені відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та положеннями КУпАП України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, проте не були обґрунтованими та розсудливими, що вбачається із доказів, які надані відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій, адже у цих відеозаписах відсутні будь-які фактичні дані на підставі яких можна дійти висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. А тому дії інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області молодшого лейтенанта поліції Маланчука М,В. та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №543057 від 18.08.2018 року є протиправними.

Винесення відповідачем оскаржуємої постанови - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому вірно позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання і скасування, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В правових позиціях Верховний Суд (постанова від 10.05.2018 у справі №760/9462/16-а). роз'яснив, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, на основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 122, 22, 245, 247, 251, 252, 254, 258, 280, 281 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 246, 286 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області молодшого лейтенанта поліції Маланчука Миколи Володимировича (м. Чернівці, вул. Заводська, 22), які полягали у винесенні постанови серії ЕАВ №543057 від 18.08.2018 року та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №543057 від 18.08.2018 року.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області.

Копію рішення суду надіслати сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.11. 2018 року

Суддя Слободян Г.М.