Справа № 520/9292/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 листопада 2018 р. справа № 520/9292/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська обл., м. Хрустальний (м. Красний Луч до перейменування), вул. Мікрорайон-3АДРЕСА_1) до Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (код ЕДРПОУ 40386356, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, секція А) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області () щодо невиплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 01 квітня 2016 року;

- визнати протиправною бездіяльність Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області () щодо невиплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно;

- зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області () виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Чугуївському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Харківської області з 01.04.2016 року. Листом від 26.07.2018 року №233-Б/1 відповідач повідомив, що виплата пенсії позивачу була призупинена з 01.04.2016 р. на підставі обміну інформацією про ВПО з управлінням праці та соціального захисту населення у зв'язку із тривалою відсутністю за тимчасовим місцем проживання. Розпорядженням поновлено виплату пенсії позивачу з 01.04.2016 року, однак зазначено, що нарахована за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року заборгованість буде сплачена після прийняття окремого порядку, визначеного КМУ, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 8 червня 2016 р. №365 та отриманням додаткового фінансування. Таку бездіяльність Чугуївського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області позивач вважає протиправною, необґрунтованою та такою, що порушує його право на належне соціальне забезпечення.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що згідно довідки від 07.11.2018 вих.№11421-07/23 ОСОБА_1 нарахована заборгованість в сумі 65068,85 гри. за період з 01.04.2016 по 31.08.2018 та виплачуватиметься за умови фінансування. Представник відповідача зазначив, що незгода позивача з встановленим порядком та умовами здійснення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, не є підставою для визнання дій Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області неправомірними. Також, зі змісту відзиву вбачається, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати". У звязку з цим відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № від 09.02.2010 року.

Також з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 08.12.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач перебуває на обліку в Чугуївському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Харківської області з 01.08.2014 року та отримує пенсію.

08.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до управління з заявою про зміну адреси проживання на ІНФОРМАЦІЯ_2 та новою довідкою «про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» від 08.12.2017 №, виданої УПСЗН Чугуївської райдержадміністрації.

Розпорядженням управління від 08.12.2017 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.04.2016 до з'ясування в результаті обміну файлами з УПСЗН від 15.03.2016.

Протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 12.12.2017 №67 прийнято рішення відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення та протоколом призначення пенсії управлінням поновлено виплату пенсії.

Розпорядженням управління від 02.04.2018 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв'язку зі зміною місця реєстрації ВПО та поновленням виплати в районі згідно заяви від 08.12.2017.

Протоколом призначення пенсії поновлено виплату пенсії позивачу з 01.09.2018 року.

Відповідно до довідки №11421-07/23 від 07.11.2018 року, згідно розпорядження Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області виплата пенсії була поновлена та нарахована заборгованість в загальній сумі 65068,85 грн., за період з 01.04.2016 року по 31.08.2018 року та буде виплачена за умови фінансування.

На запит позивача, Чугуївським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Харківської області було надано відповідь №233-Б/1 від 26.07.2018 року, зі змісту якої вбачається, що з 01.04.2016 позивача було знято з виплати пенсії на підставі обміну інформацією про переміщених осіб з управлінням праці та соціального захисту населення, в звязку з тривалою відсутністю за тимчасовим місцем проживання. 08.12.2017 позивач подав заяву на зміну фактичного місця проживання та поновлення виплати пенсії за новою адресою. Після доопрацювання функцій в новій програмі, 29.07.2018 року позивачу здійснено нарахування пенсії по ст.46 в системі ППВП. Від Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області було отримано протокол №67 від 12.12.2017 засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яким відновлено виплату пенсії позивачу відповідно до пункту 15 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. Згідно розпорядження Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області пенсія була поновлена і сума боргу склала 65068,85 грн. з 01.04.2016 року по 31.08.2018 року.

Судом встановлено, що з 01.09.2108 року позивачу щомісячно виплачується пенсія, однак виплата заборгованості за період з 01.04.2016 року по 31.08.2018 року не була здійснена через відсутність фінансування та окремого порядку виплати пенсії, які не виплачені за минулий період затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 7 Закону визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року за №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296). Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (у подальшому Порядок №365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 Порядку №365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 15 Порядку №365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.12.2017 року № та отримує пенсію.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом встановлено, що позивачу за розпорядженням від 08.12.2017 року було припинено виплату пенсії з 01.04.2016 року до зясування у звязку з не підтвердженням фактичного місця проживання. З наведеного вбачається що за період з 01.04.2016 року по 08.12.2017 року пенсія позивачу не виплачувалась без будь-якої підстави для припинення виплат. ОСОБА_2 не містить такої підстави припинення виплати пенсії як непідтвердження фактичного місця проживання. Крім того, на користь позивача нарахована заборгованість в загальній сумі 65068,85 грн. за період з 01.04.2016 року по 31.08.2018 року, але не виплачена через відсутність фінансування та окремого порядку виплати пенсії за минулий період затверджений Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих соціальних виплат не звільняє державу в особі уповноваженого органу Управління праці та соціального захисту населення від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум соціальних виплат.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, відмовляючи позивачу у виплаті пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання даної соціальної допомоги.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Суд зазначає, що відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати пенсії за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Відносно відсутності фінансування на здійснення виплати заборгованості з пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21 44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2016 року та невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно, та як наслідок наявність підстав для зобов'язання Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно.

Щодо позовної вимоги зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - ОСОБА_2 № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Частиною 2 ст. 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок).

Згідно із ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-III).

Відповідно до п. 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом п. 2, 3 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У п. 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 19 грудня 2011 року (справа № 6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17), від 05 жовтня 2018 (№127/829/17), від 18 липня 2018 року (№185/515/16-а), від 15 серпня 2018 року (№653/3356/17).

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача стосовно встановлення судового контролю, суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов'язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів ст.382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобовязання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська обл., м. Хрустальний (м. Красний Луч до перейменування), вул. Мікрорайон-3АДРЕСА_1) до Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (код ЕДРПОУ 40386356, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, секція А) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (код ЕДРПОУ 40386356, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, секція А) щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська обл., м. Хрустальний (м. Красний Луч до перейменування), вул. Мікрорайон-3АДРЕСА_1) з 01 квітня 2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (код ЕДРПОУ 40386356, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, секція А) щодо невиплати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська обл., м. Хрустальний (м. Красний Луч до перейменування), вул. Мікрорайон-3АДРЕСА_1) заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно.

Зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (код ЕДРПОУ 40386356, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, секція А) виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська обл., м. Хрустальний (м. Красний Луч до перейменування), вул. Мікрорайон-3АДРЕСА_1) заборгованість з пенсії, що утворилася за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2018 року включно, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (код ЕДРПОУ 40386356, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, секція А) судові витрати по сплаті судового збору на розрахунковий рахунок 4012, отримувач коштів УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.11.2018 року.

Суддя Біленський О.О.