Справа № 0240/3461/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 листопада 2018 р. Справа № 0240/3461/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (вул. Івана Богуна, 56, м. Хмільник, Вінницька область, 22000)

до: Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Столярчука, 15 а, м. Хмільник, Вінницька область, 22000)

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі Хмільницьке ОУПФ), в якому просив суд:

- зобовязати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком №2: період роботи на посаді слюсаря у Львівському автобусному заводі імені 50 річчя СССР з 17 липня 1981 року по 21 жовтня 1981 року; період проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил СССР з 14 жовтня 1981 року по 18 листопада 1983 року; період роботи на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» з 10 вересня 1987 року по 25 грудня 1995 року та з 01 липня 1996 року по 01 серпня 2002 року;

- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13 серпня 2018 року.

Позов мотивовано тим, що належними документами, на думку позивача, зокрема, записами в трудовій книжці, підтверджується наявність у нього достатнього пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, вважає, що відповідач протиправно, враховуючи вимоги чинного на той час законодавства, не зарахував до пільгового стажу роботи періоди його служби в лавах Збройних Сил СССР.

Ухвалою судді від 03.10.2018 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також, надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою суду строк представником відповідача надано відзив на позов, в якому він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та зазначив, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту її перебування на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Оскільки в період з 29 липня 1999 року по 01 серпня 2002 року робоче місце позивача не було атестоване, вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, представник відповідача вказав, що період проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил СССР з 14 жовтня 1981 року по 18 листопада 1983 року, відповідно до вимог чинного законодавства України до стажу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не зараховується.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 був зайнятий такою трудовою діяльністю, з якої може обраховується страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умова:

- з 17.07.1981 по 21.10.1981 слюсар механозборочних робіт 4 розряду Запорізького виробничого об'єднання «Моторобудівник»;

- з 13.10.1981 по 18.11.1983 служба у лавах Збройних Сил СССР;

- з 10.10.1987 по 25.12.1995 робота на посаді газоелектрозварника 2 розряду на Хмільницькому заводі залізобетонних виробів;

- з 01.07.1996 по 01.08.2002 робота на посаді газоелектрозварника 4 розряду по різанню металу і зварюванню конструкцій на Хмільницькому заводі залізобетонних виробів.

Судом встановлено, що 13.08.2018 позивач звернувся до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б. статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, листом Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 2168/06-37/05 від 05.09.2018 року в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено. Крім того, повідомлено, що при розрахунку страхового стажу для призначення пенсії загальний стаж відповідно до наданих документів складає 33 роки, з них по роботі за списком №2 - 9 років 6 місяців 7 днів. При цьому, відповідач не зарахував до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період роботи на посаді слюсаря у Львівському автобусному заводі імені 50 річчя СССР з 17 липня 1981 року по 21 жовтня 1981 року, період проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил СССР з 14 жовтня 1981 року по 18 листопада 1983 року та період роботи на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» з 29липня 1999 року по 01 серпня 2002 року.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058 встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_2 України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом ОСОБА_2 України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення позивача до Хмільницького ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, останній мав загальний страховий стаж 33 роки 0 місяців 0 днів. При цьому, періоди праці (в т.ч. служба в армії) ОСОБА_1 на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем зараховані не були у звязку з неможливістю підтвердити факт пільгової роботи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на посаді слюсаря у Львівському автобусному заводі імені 50 річчя СССР з 17 липня 1981 року по 21 жовтня 1981 року, суд враховує таке.

Згідно вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, не залежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_2 і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них - не менше 12 років та 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У вищевказані, спірні, періоди роботи позивача діяли Списки, затверджені ОСОБА_3 ОСОБА_2 СРСР № 1173 від 22.08.1956, ОСОБА_3 ОСОБА_2 СРСР № 10 від 26.01.1991, відповідно до яких, професії, за якими працював позивач у вказані ним періоди, віднесені до Списку № 2.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_2 України.

Так у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ОСОБА_3 Кабінету ОСОБА_2 України від 12.08.93 № 637, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вказаного вище Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правилами п.3 Порядку №637 в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12 серпня 1993 року.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз.4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що уточнююча довідка вимагається лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що належать до списку №1 або списку № 2.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, копія якої знаходиться в матеріалах справи, позивач з 17.07.1981 по 21.10.1981 займав посаду слюсаря механозборочних робіт 4 розряду Запорізького виробничого об'єднання «Моторобудівник»

Відомості, що містяться у трудовій книжці позивача, в повній мірі визначають право позивача пенсію на пільгових умовах за Списком № 2. При цьому зазначені записи в трудовій книжці позивача в установленому порядку недійсними не визнані.

Отже, приймаючи до уваги, що стаж роботи позивача у відповідний період підтверджений оформленими належним чином записами про займану посаду у його трудовій книжці, суд доходить висновку, що не надання первинних документів Запорізького виробничого об'єднання «Моторобудівник», які підтверджували б характер роботи, позивач не може бути позбавлений за викладених причин права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 періоду строкової служби у лавах Збройних Сил СССР з 14 жовтня 1981 року по 18 листопада 1983 року, суд враховує таке.

У частині третій статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788), зокрема, зазначено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» (у редакції, чинній на день прийняття судового рішення) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

На день звернення позивача до Хмільницького ОУПФУ із заявою про призначення пенсії частина перша статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачала, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Водночас, у період проходження позивачем строкової військової служби діяло «Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій», затверджене 03.08.1972 ОСОБА_3 ОСОБА_2 СРСР №590 (далі Положення).

Відповідно до пункту 109 Положення крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при ОСОБА_2 СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв'язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" і "л", прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

До служби у Збройних Силах СССР з 14.10.1981 по 18.12.1983 позивач з 17.07.1981 по 21.10.1981працював слюсарем механозборочних робіт 4 розряду Запорізького виробничого об'єднання «Моторобудівник». Враховуючи зазначене, суд вважає, що строк військової служби позивача у Збройних Силах СРСР має прирівнюватися за його вибором до роботи, яка передувала вказаному строку, а страховий стаж за вказаний період роботи, відповідно, має обраховуватись на пільгових умовах.

На підставі вищевикладеного та з урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства України, суд вважає, що період проходження позивачем строкової військової служби в армії мають бути зараховані до пільгового стажу ОСОБА_1

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 (провадження №К/9901/2399/17).

Щодо позовних вимог про включення відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» з 10 вересня 1987 року по 25 грудня 1995 року та з 01 липня 1996 року по 01 серпня 2002 року, суд зазначає таке.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_2 України

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 20 вищенаведеного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 цього Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно із пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (п.4.5 Порядку №383).

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом ОСОБА_2 України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Встановлені обставини, положення норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року у справі № 21-585а14 року, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-3287а15 та від 12 квітня 2016 року № 21-6501а15, а також практикою Верховного Суду у постановах від 23 січня 2017 року у справі № 732/2003/14, від 30 січня 2018 року у справі № 506/384/17, від 21 лютого 2018 у справі №465/1351/17, від 27 лютого 2018 року у справі №489/1613/17.

Як видно із матеріалів справи відповідачем не зараховано страховий стаж для цілей призначення пенсії на пільгових умовах за період роботи позивача у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» з 29 липня 1999 року по 01 серпня 2002 року, у звязку із непроведенням атестації робочого місця позивача. При цьому період роботи позивача з 10 вересня 1987 року по 25 грудня 1995 року та з 01 липня 1996 року по 28 липня 1999 року, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідачем під сумнів не ставиться.

Надаючи оцінку вказаним діям відповідача суд зазначає наступне.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року в справі №227/1518/17

Відповідно до наказу Хмельницького заводу залізобетонних виробів № 36-А від 28.07.1994 року «Про результати атестаційних комісій» проведено атестацію робочого місця про атестацію газоелектрозварника, яким підтверджено шкідливі умови праці за вказаною посадою.

Як видно із записів у трудовій книжці позивач працював з 10.09.1987 року по 25.12.1995 року та з 01.07.1996 року по 01.08.2002 року на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів». Аналогічні дані містять відповідні уточнюючі довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім того, відповідно до запису у трудовій книжці позивача, чергова атестація робочих місць, зокрема того на якому працював позивач, проведена 23.01.2004 року.

Таким чином, підсумовуючи суд вказує, що чергова атестація робочих місць на ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» була проведена 23.01.2004 року, а попередня 28.07.1994 року.

ОСОБА_1 до чергової атестації, проведеної з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків певний час (до 01.08.2002 року) виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, а відтак період його роботи з 29 липня 1999 року по 01 серпня 2002 року має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації, проведеної 28.07.1994 року та атестації проведеної 23.01.2004 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що записи у трудовій книжці та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують умови праці позивача, роботи в яких надавали право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах за Списком № 2, що надає ОСОБА_1 можливість включення цих періодів роботи до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відтак, суд вважає, що права позивача будуть захищені, а його інтереси поновлені, якщо Хмільницьке ОУПФУ буде зобов'язане призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2, зарахувавши у пільговий трудовий стаж період роботи на посаді слюсаря у Львівському автобусному заводі імені 50 річчя СССР з 17 липня 1981 року по 21 жовтня 1981 року, період проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил СССР з 14 жовтня 1981 року по 18 листопада 1983 року, період роботи на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» з 10 вересня 1987 року по 25 грудня 1995 року та з 01 липня 1996 року по 01 серпня 2002 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмільницького ОУПФ на користь позивача судові витрати в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вул. Столярчука, 15 а, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вул. Івана Богуна, 56, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) за Списком №2: період роботи на посаді слюсаря у Львівському автобусному заводі імені 50 річчя СССР з 17 липня 1981 року по 21 жовтня 1981 року; період проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил СССР з 14 жовтня 1981 року по 18 листопада 1983 року; період роботи на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Хмільницький завод залізобетонних виробів» з 10 вересня 1987 року по 25 грудня 1995 року та з 01 липня 1996 року по 01 серпня 2002 року;

Зобов'язати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вул. Столярчука, 15 а, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вул. Івана Богуна, 56, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13 серпня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вул. Івана Богуна, 56, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) за рахунок бюджетних асигнувань Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вул. Столярчука, 15 а, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вул. Івана Богуна, 56, м. Хмільник, Вінницька область, 22000)

Відповідач: Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вул. Столярчука, 15 а, м. Хмільник, Вінницька область, 22000)

Повний текст рішення виготовлено: 20.11.2018

Суддя Чернюк Алла Юріївна