Справа № 1140/3192/18
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 листопада 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/3192/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову

заявник: ОСОБА_1 (27200, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21.11.2018 року до подання позовної заяви звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо розпорядження (в тому числі, але не виключно: про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах, про здійснення поділу земельної ділянки, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою про передачу у власність, про передачу в оренду чи постійне користування, про продаж прав на земельних торгах, про зміну її конфігурації, про зміну цільового призначення, про зміну складу угідь, про зміну кадастрового номера) земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 1,7333 га, розташованою на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, за зверненнями будь-яких осіб, крім ОСОБА_2;

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності на інших речових прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 1,7333 га, розташованої на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

В обґрунтування цієї заяви ОСОБА_1 зазначив, що у квітні 2018 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, додавши усі необхідні документи. Однак, отримав відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №З-5309/0-3644/0/17-18 від 29.05.2018 року у наданні йому такого дозволу. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 року у справі №1140/1941/18 вказану відмову визнано протиправною та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Наразі вказане рішення не набрало законної сили у зв'язку з його апеляційним оскарженням відповідачем. Між тим, 19.10.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видало наказ №11-6689/14-18-СГ про надання іншій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність цієї земельної ділянки. Заявник пояснює, що має намір звернутися до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування цього наказу та про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснювати розгляд заяв з питань розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а також про стягнення коштів на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням. Необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи/та унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення його порушених та оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів з боку відповідача. Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально визначених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У свою чергу, забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту - до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа (позов), заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та інших осіб, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Заходи забезпечення адміністративного позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним способом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий спосіб забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, зі змістом рішення суб'єкта владних повноважень, дію якого вимагається зупинити, або наслідками заборони відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії чи встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії.

Як свідчить зміст заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, яку він бажає отримати у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, оскільки має намір оскаржити до суду наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6689/14-18-СГ від 19.10.2018 року про надання іншій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність цієї земельної ділянки.

Доказів видання Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області такого наказу, який би зачіпав його права, заявником до суду не подано.

Суд зауважує, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у спірних правовідносинах діє як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, до повноважень якого згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України належить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, відповідно до статті 5 Земельного кодексу України є рівноправним суб'єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Натомість, у заявника відсутні суб'єктивні права (володіння, користування, розпорядження) щодо цієї земельної ділянки.

Отже обраний захід забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки не відповідає порушеному праву заявника.

Щодо заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності на інших речових прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 11 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Враховуючи співвідношення інтересу заявника, про захист якого він просить, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб, суд прийшов до висновку, що обрані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із вимогами, які він висуває до відповідача та які просить суд їх забезпечити.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш