Справа № 826/2840/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2840/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарської Ірини Анатоліївни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом у зв'язку із тим, що відповідач неправомірно, всупереч нормам чинного законодавства, вніс до Державного реєстру речових прав запис від 23 листопада 2016 року №19650379 про заборону всім державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти реєстраційні дії щодо внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно змін до відомостей про нерухоме майно: нежилі приміщення площею 6049,7 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, приміщення літера А, А' (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0), оскільки попередньо не перевірив наявність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року у справі №826/18212/16 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» подала апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті позовних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, нотаріус Войнарска І.А. внесла до Державного реєстру речових прав запис від 23 листопада 2016 року №19650379 про заборону всім державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти реєстраційні дії щодо внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно змін до відомостей про нерухоме майно: нежилі приміщення площею 6 049,7 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, приміщення літера А, А' (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0), за заявою ТОВ «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року у справі №826/18212/16.

Вважаючи такі дії нотаріуса протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, ПАТ «Хімнафтомашпроект» звернулось до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що державний реєстратор зобов'язаний при отриманні рішення суду перевірити наявність такого рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а в разі його відсутності надіслати запит на адресу суду для підтвердження наявності такого рішення. Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б свідчили, що на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії він перевірив наявність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року у справі №826/18212/16 в Єдиному державному реєстрі судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено алгоритм дій державного реєстратора (нотаріуса), спрямованих на встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Пунктом 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 25.12.2016 № 1127 в редакції Постанови КМУ від 23.08.2016 №553 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено перелік обставин, для відмови у державній реєстрації прав, зокрема пунктом 5 частини 1 зазначеної статті встановлено, що у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Із системного аналізу вказаних норм права вбачається, що перевірці на відповідність заявлених прав та відсутності суперечностей між вже заявленими в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягає саме подана заява власника, іншого правонабувача, сторони правочину, у яких виникло речове право, або особи, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи, а не рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 №1666-VIII (далі - Закон №1666-VIII) були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших підзаконних актів, які набули чинності 02.11.2016, та яким доповненого розділ V Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» статтею 31-1, якою визначено особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів.

Згідно з частиною першою статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Пунктом 1 частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1666-VIII встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов'язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Системний аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що державний реєстратор зобов'язаний при отриманні судового рішення перевірити наявність такого рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а в разі відсутності надіслати запит на адресу суду для підтвердження наявності такого рішення.

При цьому чинним законодавством не визначено повноважень державного реєстратора перевіряти рішення суду на наявність або відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Так, відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Колегія суддів зазначає, що законодавством встановлено особливий порядок виконання ухвал про вжиття заходів забезпечення позову з питань заборони здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, що узгоджується з вимогами ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та не вимагає визначення боржника, оскільки розповсюджується на всі органи державної реєстрації прав, визначені ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи вищевикладене, державний реєстратор під час вчинення реєстраційних дій діяв у відповідності до приписів ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»та на виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року - скасувати, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» - відмовити.

Повний текст постанови складено « 20» листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма