Справа № 160/8625/18
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 листопада 2018 року Справа 160/8625/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І. О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати розрахунок та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії за період з 05.06.2014 року до 25.10.2016 року, розраховану відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відтак, вивчивши подану позовну заяву, суд встановив, що адміністративний позов подано з порушенням вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме: в порушення вимог п. 2, п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві не зазначено:

- відомих номерів засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти відповідача;

- власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Проте, позивач, зазначивши в переліку додатків до позовної заяви про надання суду копії листа відповідача від 23.08.2017 року № 223/Ш, та посилаючись на нього в тексті позовної заяви для обґрунтування своїх вимог, фактично не надав його суду. Тим самим ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) порушив вимоги ч. 1 ст. 161 КАС України щодо надання документів, які додаються до позовної заяви. Це підтверджується актом відділу з організаційного забезпечення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року № 571, відповідно до якого зазначено про те, що під час розкриття конверта (пакета) по адміністративній справі № 160/8625/18, була виявлена відсутність додатка, зазначеного в позовній заяві, а саме: копії листа відповідача від 23.08.2017 року № 223/Ш.

Крім того, суд зазначає, що позивачем був пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, зі змісту позовної заяви вбачається, що на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016 року, справа № 212/9477/14-а, позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 05.06.2014 року в розмірі 1638,16 грн., а з урахуванням доплати за понаднормовий стаж - 1659,64 грн. При цьому позивач посилається на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) від 23.08.2017 року № 223/Ш. Хоча про факт виплати йому однією сумою призначеної за рішенням суду пенсії за період з 05.06.2014 року по 25.10.2016 року позивач вказує дату - 25.10.2016 року. Тобто фактично про повну виплату йому призначеної за рішенням суду пенсії стало відомо 25.10.2016 року, а звернувся позивач до суду з позовом про виконання розрахунку та виплату йому компенсації втрати частини доходу, у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії за період з 05.06.2014 року до 25.10.2016 року - тільки 19.11.2018 року.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас разом з позовною заявою на виконання вимог ст. 121, ч. 6 ст. 161 КАС України позивач надав суду письмове клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування свого клопотання позивач зазначив, що вперше звертався до суду з позовом до відповідача про призначення йому пенсії на пільгових умовах. Після отримання рішення суду про задоволення його позовних вимог, яке набрало законної сили, він отримав призначену йому пенсію з дати першого звернення до Пенсійного фонду України.

За поясненнями позивача, він не має юридичної освіти, не знає пенсійного законодавства, у зв'язку з чим не міг розуміти, що має право на компенсацію частини втрати доходів за несвоєчасну виплату пенсії органом Пенсійного фонду України, який протиправно йому відмовив у цій виплаті в день його першого звернення. Тому дізнався він про те, що має право на компенсацію частини втрати доходу, у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії за період з 05.06.2014 року до 25.10.2016 року, та про шестимісячний строк оскарження рішень, дій органів Пенсійного фонду України, тільки після консультації у юриста.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає, що обчислення строку звернення до суду починається з дня отримання такої консультації та укладення договору на здійснення юридичного захисту його прав. Отже, просить суд визнати поважними причини пропуску ним строку для звернення до суду з цим позовом.

Суд, вивчивши доводи позивача, викладені ним в клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, приходить до висновку про те, що датою, коли позивач дізнався про порушення своїх прав на своєчасне отримання призначених за рішенням суду пенсійних виплат, він визначає 07.09.2018 року. Тобто це дата укладення позивачем договору про надання юридичних послуг № 01-07/09-2018 від 07.09.2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична агенція «Щит і меч». Копія зазначеного договору міститься в матеріалах справи.

Натомість суд наголошує на тому, що зі змісту розглядуваного клопотання не вбачається поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. Адже по-перше, відповідно до положень ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Тому суд не бере до уваги твердження позивача, зазначені ним на підтвердження поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, про те, що він не має юридичної освіти та не знає пенсійного законодавства.

Тим більше, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016 року, справа № 212/9477/14-а (2-а/212/23/15), було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2015 року та задоволено його позов про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, який надає йому право на пільгову пенсію за списком № 2 періоду роботи та зобов'язання включити цей період до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 05.06.2014 року. В даних судових засіданнях брав участь представник позивача (адвокат).

По-друге, позивач у своєму клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду не зазначив конкретних дат та посилань на докази, якими вони обґрунтовуються, та з яких позивач дізнався про порушення своїх прав на своєчасну виплату йому призначеної за рішенням суду пенсії.

Відтак, у позові ОСОБА_1 посилається на те, що пенсія за період з 05.06.2014 року по 25.10.2016 року була виплачена йому 25.10.2016 року однією сумою в розмір 47869,22 грн. Крім цього, зазначаючи про призначення йому пенсії за рішенням суду з 05.06.2014 року в розмірі 1638,16 грн., з урахуванням доплати за понаднормовий стаж - 1659,64 грн., він посилається на лист відповідача від 23.08.2017 року № 223/Ш. Також в матеріалах справи міститься копія листа Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 20.10.2016 року № 211/Ш «Про виконання рішення суду», зі змісту якого вбачається, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016 року розпорядженням Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 01.09.2016 року здійснено призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах з 05.06.2014 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав суду доказів в обґрунтування поважності причин пропуску ним строку звернення до адміністративного суду з відповідним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 04.10.2010 року у справі «Меньшакова проти України (заява № 377/02) зазначено, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93). Суд підкреслює, що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того, чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic), заява № 46129/99, п. 46, ЕСПЛ 2002-ІХ).

Таким чином, враховуючи, що право позивача на доступ до суду у встановлений законом строк не було обмежене, він не скористався ним, та в обґрунтування поважності причин пропуску строку не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 169 КАС України позовну заяву залишити без руху із наданням позивачу десятиденного строку для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- виправленої позовної заяви в редакції із зазначенням відомих номерів засобів зв'язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача та власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- належним чином завіреної копії листа відповідача від 23.08.2017 року № 223/Ш;

- письмові докази поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з позовом, а саме: докази того, коли звертався до відповідача з приводу виконання розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходу, у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії за період з 05.06.2014 року до 25.10.2016 року, та докази того, коли отримав відповідь на це звернення з відповідними відмітками, та відповідні рішення відповідача, надіслані йому у відповідь.

Суд роз'яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута. Залишення позовної заяви без руху не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу разом з оригіналом акту відділу з організаційного забезпечення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року № 571.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька