Справа № 1540/4678/18
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4678/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Савулій В.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Висновок за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018, сформований заступником начальника Управління - начальником відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління державної міграційної служби України в Рівненській області Паламарюк О.С., погоджений з т.в.о. начальника УДМС України в Рівненській області Потейчук С.В., затверджений директором Департаменту з питань громадянства паспортизації та реєстрації ДМС України Чередніченко А.М. 26.02.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оформлення та видача ОСОБА_1 паспорта громадянина України відбулась із повним дотриманням вимог чинного законодавства. Водночас, спірний Висновок за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018 ґрунтується лише на можливих помилках суб'єкта владних повноважень під час здійснення ним своїх повноважень. Крім того, посилання органу міграційної служби на оформлення ОСОБА_1 паспорта громадянина України з порушенням законодавчих приписів не знайшли свого підтвердження у вигляді притягнення відповідних посадових осіб до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обовязків, здійснення повноважень не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач - Управління державної міграційної служби України в Рівненській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 16.10.2018р. вхід.№30646/18), наголошуючи, зокрема, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий 04.07.2002р. Корецьким РВ УМВС на ім'я ОСОБА_1, оформлено без перевірки належності до громадянства України, з порушенням вимог ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. №2235-ІІІ, та п.21 Інструкція щодо правил та порядку оформлення і видічі паспорта громадянина України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.08.1994р. №316. Крім того, відповідач зазначає, що оформлення та набуття ОСОБА_1 громадянства України, отримання паспорта громадянина України, на момент виникнення спірних правовідносин, відбувалося не інакше, як у спосіб та порядок визначений Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27.03.2001р. №215/2001, Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-ХІІ. У зв'язку з чим, на думку відповідача, твердження позивача про відсутність наміру набувати громадянство України шляхом обману або подання завідомо неправдивих даних, втручанням в її особисте життя, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не являється громадянкою України, та не вчинила жодних дій для його набуття.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №1540/4678/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018.

Ухвалою суду від 09.11.2018р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження, та призначено справу №1540/3590/18 до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012р. №320, заступником начальника Управління - начальником відділу з питань, громадянства, паспортизації та реєстрації УДМС України в Рівненській області Паламарюк О.С., за фактом оформлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., уродженки Росії, паспорта громадянина України з використанням бланка зразка 1994року серії НОМЕР_3, проведено службове розслідування за результатами якого складено Висновок №34/2018 від 11.12.2017р. за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1, котрий 26.02.2018р. затверджено директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України Чередніченко А.М., та в якому зазначено, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, оформлений Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області 04.07.2002р. на ім'я ОСОБА_1 з порушенням статті 3 Закону України «Про громадянство України» та Наказу МВС від 17.08.1994р. №316, у зв'язку з чим, відповідно до пункту 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012р. №320, він підлягає визнанню недійсним, вилученню та знищенню.

Судом з'ясовано, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданий 04.07.2002р. Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області у ОСОБА_1 вилучено Ізмаїльським РВ ГУ ДМС в Одеській області, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Довідки про вилучення/тимчасове затримання паспорта громадянина України від 17.05.2018р. №3.

Вищеозначене послугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018, сформованого заступником начальника Управління - начальником відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління державної міграційної служби України в Рівненській області Паламарюк О.С., погодженого з т.в.о. начальника УДМС України в Рівненській області Потейчук С.В., затвердженого директором Департаменту з питань громадянства паспортизації та реєстрації ДМС України Чередніченко А.М. 26.02.2018р., є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, під час проведення службового розслідування за фактом оформлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., уродженки Росії, паспорта громадянина України, фахівцем контролюючого органу встановлено, що громадянка Росії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., разом з дітьми громадянами Росії: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., на підставі статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 14.03.2000р. отримала дозвіл на імміграцію в Україну до чоловіка громадянина України ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_4

В архівах Корецького РС УДМС України в Рівненській області наявна копія адресного листа прибуття ОСОБА_1, відповідно до якого її місце проживання значиться зареєстрованим в АДРЕСА_2 з 20.03.2000р. по посвідці на постійне проживання НОМЕР_4

Разом з тим, за обліками бази "Населення області" УДМС України в Рівненській області місце проживання ОСОБА_1 значиться зареєстрованим у АДРЕСА_2 з 20.03.2000р. до 27.10.2008р. (знята з реєстрації в м.Одеса) по паспорту громадянина України НОМЕР_3.

В картотеці заяв про видачу паспорта Корецького РС УДМС України в Рівненській області наявна заява про видачу 04.07.2002р. паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., у зв'язку з обміном паспорта зразка СРСР серії НОМЕР_5, виданого 07.05.1991р. відділом внутрішніх справ м.Якутськ.

В книзі обліку надходження паспортів і видачі їх громадянам сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Корецького РВ УМВС №1071 за 2003-2012роки (переданої Корецькому РС УДМС за актом передачі) наявний запис про оформлення 04.07.2002р. бланка паспорта громадянина України НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_1.

За картотечними та журнальними обліками УДМС України в Рівненській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., серед осіб, які набули, прийняли громадянство України відповідно до Закону України «Про громадянство України», не значиться, довідка про реєстрацію особи громадянином України на її ім'я не видавалася.

Порядок оформлення паспорта громадянина України в 2002році визначався Наказом МВС від 17.08.1994р. №316 «Про затвердження інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», відповідно до пункту 21 якого іноземцям та особам без громадянства, які прийняті до громадянства України, паспорт громадянина України видавався на підставі довідки про прийняття до громадянства України.

Таким чином, перевіркою встановлено, що паспорт громадянина України НОМЕР_3, виданий 04.07.2002р. на ім'я ОСОБА_1, оформлено без перевірки належності до громадянства України з порушенням статті 3 Закону України «Про громадянство України», та пункту 21 Наказу МВС від 17.08.1994р. №316.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом Украни «Про громадянство України» від 18 січня 2001року №2235-III (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 1 якого громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст.3 Закону Украни «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ст.6 Закону Украни «Про громадянство України» громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про громадянство України" громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Підстави для виходу з громадянстваУкраїни наведено у ст.18 Закону України «Про громадянство України», при цьому, виходячи з положень наведеної правової норми, вихід з громадянства України відбувається за власної волі та відповідним клопотанням особи - громадянина України.

Перелік підстав для втрати громадянства України, який є обмеженим і розширенню не підлягає, наведено у ст.19 Закону України «Про громадянство України», зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов'язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що набуття відповідного правового зв'язку особи та Української держави відбувається, зокрема, в силу закону за дотримання критеріїв набуття громадянства.

Як встановлено судом, та зазначено вище, у зв'язку з обміном паспорта зразка СРСР серії НОМЕР_5, виданого 07.05.1991р. відділом внутрішніх справ м.Якутськ, ОСОБА_1 04.07.2002р. отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-ІV від 23.02.2006року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до приватного та сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Словосполучення "згідно з законом" не просто відсилає до національного законодавства, а й пов'язане з вимогою якості "закону", вимогою принципу верховенства права, про що прямо йдеться у преамбулі Конвенції. Отже цей вислів означає, - і це випливає з предмету і мети статті 8, - що в національному законодавстві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані п.1.

Крім того, ЄСПЛ зазначає, що втручання має бути не лише здійснене згідно із законом, але й вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Поняття необхідності передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (рішення у справі Кембел проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року п.44).

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, наданими національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

Таким чином, з урахуванням наведених положень Конвенції та правових позицій ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем оскаржуваного висновку більш ніж через 15 років після отримання позивачем паспорта громадянина України, є втручанням в приватне життя позивача, яке, на думку суду не є необхідним у демократичному суспільстві.

До того ж, визнання паспорта громадянина України недійсним, несе за собою певні наслідки, а саме позбавлення громадянства, тобто фактично позивач стане особою без громадянства, оскільки паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 Корецьким РС УДМС України в Рівненській області ОСОБА_1 видано в обмін на паспорт зразка СРСР серії НОМЕР_5.

Між тим, суд вважає за необхідне наголосити, що суб'єктом владних повноважень не зазначено, які саме порушення допущено позивачем під час оформлення паспорта громадянина України. Натомість, усі доводи відповідача ґрунтуються лише на можливих помилках суб'єкта владних повноважень під час здійснення ним своїх функцій.

Також, посилання органу міграційної служби на оформлення позивачу паспорта громадянина України з порушенням вимог статті 3 Закону України «Про громадянство України», та п.21 Інструкція щодо правил та порядку оформлення і видічі паспорта громадянина України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.08.1994р. №316 не знайшли свого підтвердження у вигляді притягнення відповідних посадових осіб до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, здійснення своїх повноважень з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, судом з'ясовано, що ОСОБА_1 на праві власності належить 3/11 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 Одеської області, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Договору дарування частки житлового будинку від 13.09.2005р., Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.11.2005р. №8859353.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 15.02.2008р., Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2008р. №17857527, ОСОБА_1 на праві власності належить 3/11 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також з урахуванням дослідження наданих позивачем, та наявних у матеріалах справи письмових доказів в сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018, підлягають задоволенню, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.72-76, ст.139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018, задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Висновок за результатами службового розслідування законності оформлення паспорта громадянина України від 11.12.2017р. №34/2018, сформований заступником начальника Управління - начальником відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління державної міграційної служби України в Рівненській області Паламарюк О.С., погоджений з т.в.о. начальника УДМС України в Рівненській області Потейчук С.В., затверджений директором Департаменту з питань громадянства паспортизації та реєстрації ДМС України Чередніченко А.М. 26.02.2018р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України в Рівненській області (33028, м.Рівне, вул.16-го Липня,6, ) на користь ОСОБА_1 (68600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 704(сімсот чотири)грн. 80коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.