Справа № 320/5789/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 листопада 2018 року м. Київ Справа № 320/5789/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуОСОБА_1
доДержавного підприємства обслуговування повітряного руху України
простягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 699105,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу приписів частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У свою чергу згідно з положеннями частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Цією ж статтею передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено протиправною бездіяльністю відповідача, що виявилась у затримці виплати при звільненні позивача грошового забезпечення у сумі 136141,50 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що виплату вказаної вище заборгованості здійснено Державним підприємством обслуговування повітряного руху України на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2017 в адміністративній справі № 826/4914/17 на рахунок позивача 11.07.2017, а відтак саме з цієї дати слід обраховувати тримісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 31.10.2018, тобто з порушенням спеціального строку, визначеного частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України, більше ніж на рік.

Разом з тим заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

При цьому позивач, посилаючись на приписи частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, зазначає, що строк звернення до суду з даним позовом ним не пропущено.

Крім того позивач наголошує, що про наявність у нього права на отримання компенсації за затримку виплати грошової допомоги при звільненні з військової служби він дізнався лише у серпні 2018 року.

У зв'язку з цим суд звертає увагу позивача на те, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не можуть розглядатися судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки є результатом суб'єктивних дій самого позивача, а не об'єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16.

Судом також не беруться до уваги посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки вказана норма встановлює строк звернення до суду у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівника в частині виплати заробітної плати у неналежному розмірі.

У свою чергу стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні є відповідальністю роботодавця, яка настає у випадку несвоєчасної виплати заробітної плати у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Так, у рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз'яснив, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, якою передбачено тримісячний строк звернення до суду з позовом про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена судом касаційної інстанції, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 в адміністративній справі № 823/761/17.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв'язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку, не зазначених позивачем у позовній заяві.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Харченко С.В.