Справа № 344/16506/18
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/793/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ВР №229701 від 04 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до оскаржуваної постанови він визнаний винним у тому, що 04 жовтня 2018року об 11год.05хв., керуючи транспортним засобом ОСОБА_3 А5, номерний знак НОМЕР_1, на 151 км автодороги Н-10 в с.Раківчик Івано-Франківської області рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій, при цьому не маючи наміру повернути ліворуч або здійснити розворот, та не предявив посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до даної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. При винесенні оскаржуваної постанови, поліцейським не було взято до уваги пояснення позивача стосовно завчасного перестроювання з правої смуги та зайняття крайньої лівої смуги, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, а саме з метою обїзду патрульного автомобіль та зупиненого поліцейськими автомобіля, а також людей, які знаходилися близько до краю проїзної частини. Таким чином, позивач завчасно вжив заходів щодо забезпечення безпеки руху і завчасно, не створюючи перешкод іншим учасникам руху, перестроївся в лівий ряд, щоб уникнути наїзду на людей. Крім того, позивача вказав на безпідставність вимоги поліцейського пред'явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, оскільки він не допускав порушень правил дорожнього руху.

Позивач подав заяву за змістом якої позов підтримав та просив про його задоволення з мотивів наведених в позовній заяві.

В судове засідання поліцейський взводу №2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядовий поліції ОСОБА_2 не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у його відсутності не клопотав, відзиву проти позову не подавав. Отже розгляд справи здійснюється за наявними у ній матеріалами.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Поліцейським взводу №2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядовим поліції ОСОБА_2 04 жовтня 2018 року винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Із змісту постанови серія ВР №229701 від 04 жовтня 2018 року вбачається, що 04 жовтня 2018 року об 11год. 05хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ОСОБА_3 А5, номерний знак НОМЕР_1, на 151км автомобільної дороги Н-10 в с.Раківчик Івано-Франівської області рухався в крайній лівій смузі при вільній правій смузі для руху в одному напрямку без наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, чим порушив вимоги п.11.5 ПДР України, та не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Копію постанови позивачем отримано 04 жовтня 2018 року, до суду позов поданий 12 жовтня 2018 року, тобто визначений постановою строк для скарження не порушений.

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

З адміністративного позову вбачається, що позивач не заперечує проти того, що 04жовтня 2018року об 11год.05хв. керуючи транспортним засобом ОСОБА_3 А5, номерний знак НОМЕР_1, на 151км автомобільної дороги Н-10 в с.Раківчик Івано-Франівської області рухався в крайній лівій смузі, оскільки на узбіччі вказаної ділянки автодороги близько до краю правої смуги стояв автомобіль поліцейських, інший автомобіль та близько до проїжджої частини знаходилися люди. З метою уникнення будь-яких аварійних ситуацій та відповідно до п. 11.5 ПДР, з метою об'їзду перешкоди, він завчасно зайняв ліву смугу руху.

Позивачем для огляду надані фотоматеріали із зображеннями патрульних поліцейських автомобілів із державними номерними знаками 3351 та 3384 та транспортного засобу, номерний знак та модель якого неможливо ідентифікувати, які в момент фотофіксації так розташовані на краю проїжджої частини, що це підтверджує твердження позивача (а.с. 7-8) про те, що необхідно вчинити дії для уникнення можливого наїзду та необхідності обїзду.

Постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП, яка би передувала притягненню позивача до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, як випливає з матеріалів справи, суду не представлено.

При цьому, суд враховує, що згідно вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не зявився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що останній не порушував вимоги п. 11.5 ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

В графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів на підтвердження порушення водієм ПДР України.

Відповідно до постанови серія ВР №229701 від 04 жовтня 2018 року вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6)

Позивач не згоден з винесеною постановою, вважає її необґрунтованою та незаконною.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган/посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган / посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності , керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більш того, ст. 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Із наявних у суду матеріалів, копії постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, пояснень свідків, матеріалів фото-кінозйомки або відеозапису, тощо, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Тому з цих підстав обґрунтованості ухваленого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається.

Відповідачем по справі не враховані положення ст.62 Конституції України, а саме - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (також правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення.

У зв'язку з тим, що відповідач не з'явився у судове засідання та не надав суду письмових заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються , суд згідно ч.5 ст. 77 КАС України вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 122 ч. 2, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, ст.ст. 10,11,72-77, 241-246, 268, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Cкасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №229701 від 04 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло