Справа № 631/885/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 631/885/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області, від 02.08.2018, суддя Мащенко С.В., вул. 40 років Перемоги, 1, м. Нова Водолага, Нововодолазький, Харківська, 63200 повний текст складено 02.08.18 по справі № 631/885/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Харківського приміського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, Харківське приміське ОУПФУ в Харківській області, пенсійний орган), в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Харківського приміського ОУПФУ в Харківській області щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.01.2017 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18січня 2017року №15«Питання оплати праці працівників державних органів»;

-зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області перерахувати їй пенсію державного службовця з 01.01.2017 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» на підставі довідки виданої управлінням Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2004 році в розмірі 90 %.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 02.08.2018 року по справі №2040/6981/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського приміського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області «Про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень» - відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необгрунтованість та несправедливість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 02.08.2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, вказала на те, що має право на перерахунок пенсії державного службовця, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Таким чином, з викладених підстав вважає її позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених доводів, посилаючись на законність рішення Харківського приміського ОУПФУ в Харківській області щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.01.2017 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18січня 2017року №15«Питання оплати праці працівників державних органів», а також відсутність порушення прав позивача у спірних правовідносинах, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на викладені доводи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач по справі був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та перебуває на обліку в Харківському приміському ОУПФУ в Харківській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1 (а. с. 7).

Відповідно до довідки управлінням Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області від 20.09.2017 року № 04-39/636, заробітна плата за посадою головного спеціаліста зі стажем роботи на державній службі 20 років та станом на 01.04.2017 року, заробітна плата складає: посадовий оклад 3200 гривень, доплата за ранг 200 гривень, надбавка за вислугу років (50% до посадового окладу) 1600 гривень (а. с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2017 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, у зв'язку з підвищенням з 1 січня 2017 року заробітної плати державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, виданої управлінням Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області.

Рішенням Харківського приміського ОУПФУ в Харківській області від 25.09.2017 року № 6833-02-08/44 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії згідно із заяви від 21.09.2017 року на підставі довідки про заробітку плату відмовлено мотивуючи це тим, що згідно положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року №213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України «Про державну службу». У звязку з цим пенсії державним службовцям не призначалися, а призначені пенсії не перераховувались. Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався порядок обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, виключено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 втратила чинність (а. с. 9).

Вважаючи вказане рішення неправомірним, таким, що суперечить нормам діючого законодавства, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання його протиправним та зобов'язання пенсійний орган перерахувати їй пенсію державного службовця з 01.01.2017 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» на підставі довідки виданої управлінням Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2004 році в розмірі 90 %.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції ви ходив з того, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають, оскільки на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії підстави для перерахунку пенсії були відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 року визначалися Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723-XII).

Статтею 37-1 Закону України «Про Державну службу», у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до змін, внесених Законом України N 76-VIII( 76-19 ) від 28.12.2014 року, з 01.01.2015 року набула чинності нова редакція ст.37-1 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865 (в редакції від 25 березня 2014 року) було встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до пункту 5 вказаної постанови (у редакції від 25 березня 2014 року) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Постановою КМ України від 09грудня 2015року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови КМ України від 31 травня 2000 року №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Крім того, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, який набув чинності з 1 квітня 2015 року, передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Одночасно вказаним Законом було внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу», в тому числі доповнено частиною шостою наступного змісту: з 1 січня 2016 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом , законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 1 травня 2016 року Закон України «Про державну службу», який містив вищенаведені положення щодо порядку призначення та перерахунку пенсій державним службовцям втратив чинність, та набрав чинності Закон України «Про державну службу» в редакції закону від 10 грудня 2015 року, за змістом ст.90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Отже, з 1 грудня 2015 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. Тобто, з цієї дати немає правових підстав (умов) для перерахунку раніше призначених пенсій державного службовця у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміни, внесені до чинного законодавства не призвели до зменшення розміру призначеної позивачу пенсії, в зв'язку з чим посилання позивача на порушення вимог ст.ст.22, 46 та 58 Конституції України безпідставні.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційним Судом України у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказано, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейським судом з прав людини в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №16 "Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу", суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням для вирішення питання стосовно відповідності Конституції України (конституційності) статті 37-1 Закону України №3723-ХІІ, у зв'язку з тим, що положення зазначеної статті на даний момент не є чинним. Також зазначено, що спеціальний закон, відповідно до якого здійснюється конституційне судочинство, не передбачає підстав для відкриття провадження та розгляду справи за конституційним подання, яке ґрунтується на нечинних нормах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії підстави для перерахунку пенсії були відсутні.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, зокрема, у справі № 638/18529/16-а, адміністративне провадження № К/9901/15809/18 від 24.04.2018 року, у справі № 359/5902/16-а, адміністративне провадження № К/9901/2951/18 від 03.05.2018 року, у справі №582/708/17, адміністративне провадження №К/9901/3858/18 від 25.09.2018 року.

Статтею 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що питання перерахунку пенсії орган Пенсійного фонду зобов'язаний вирішувати на підставі правових норм, що діють на час звернення пенсіонера за таким перерахунком. Разом з тим, на час звернення позивача, вже не було передбачено підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку із збільшенням заробітку працюючих державних службовців.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1, які задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 02.08.2018 по справі № 631/885/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, передбачених у ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.О. Бондар
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 22.11.2018.