Справа № 810/1031/18
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1031/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України (представник Філіпова Г.М., довіреність №14/69 від 24.01.2018 року, представник Щегель Б.В., довіреність №14/66 від 24.01.2018 року) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності третьої групи, пов'язаної з захистом Батьківщини, оформленої у вигляді Рішення № 43 Голови державної прикордонної служби України від 23.11.2017 «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», солдату запасу ОСОБА_3» та зобов'язання Адміністрації прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 406 000, 00 грн. з урахуванням раніше виплаченої грошової допомоги у розмірі 85 260, 00 грн., що становить 320 740, 00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано рішення Голови Державної прикордонної служби України від 23.11.2017 № 43 «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», солдату запасу ОСОБА_3» та зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до п.п. б п. 1 ст. 26-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням раніше виплаченої грошової допомоги, у сумі 300 740 (триста тисяч сімсот сорок) грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що з 13.06.2014 року по 26.05.2015 позивач проходив військову службу за мобілізацією в Державній прикордонній службі України, в тому числі в зоні антитерористичної операції, з 30.06.2014 по 08.08.2014 та з 15.09.2014 по 29.09.2014.

Наказом начальника Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України від 26.05.2015 №168-ос позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Навчального центру Державної прикордонної служби.

Гарнізонною військово-лікарською комісією Державної прикордонної служби України 24 квітня 2015 року позивача визнано обмежено придатним до військової служби, а виявлені захворювання пов'язані з проходженням військової служби, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 216/377.

Київською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, відповідно до довідки від 09.07.2015 серії АВ № 0214189.

Згідно з рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.02.2016 року №12 Навчальним центром позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 85 260, 00 грн.

У подальшому позивачем неодноразово направлялися звернення відповідачу щодо зміни причинного зв'язку його захворювання та виплати одноразової грошової допомоги, однак зазначені звернення задоволені не були, що підтверджується листами Державної прикордонної служби від 03.09.2015 № 357, від 20.01.2016 № 14/Д-44-132, від 31.03.2016 № 33/Д-119 від 10.08.2017 № 14/Д-29-4-2915.

Відповідно до витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень та травм Державної прикордонної служби України від 05.07.2017 № 30 встановлено, що наявні захворювання позивача пов'язані із захистом Батьківщини.

Фастівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією 19.07.2017 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання пов'язане із захистом Батьківщини.

Позивач 02.08.2017 року, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов'язаної з захистом Батьківщини, звернувся до Державної прикордонної служби України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму відповідно до п.п. б п. 1 ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Державної прикордонної служби України від 23.11.2017 № 143 солдату запасу ОСОБА_3 відмовлено у призначенні виплати грошової допомоги.

Позивач, не погоджуючись з відмовою Державної прикордонної служби України, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів). Державної спеціальної служби транспорту. Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті;

3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно п.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктом 4 пункту 2 статті 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п.п. 5 п.2 ст. 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога виплачується у зв'язку із встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Згідно п.п. б п. 1 ст. 26-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі :

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи,

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи,

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпунктом 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно п.2 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі -Порядок № 975) встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією Постановою, і мають право на отримання одноразової грошової допомоги, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Як вбачається з Рішення Державної прикордонної служби України від 23.11.2017 № 143, позивачу відмовлено у призначенні даної виплати, оскільки термін між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом складає понад 2 роки.

Суд звертає увагу, що у витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень та травм у колишнього військовослужбовця від 05.07.2017 року № 30 зазначено, що причинний зв'язок захворювань підлягає перегляду, а тому прийнято рішення постанову ВЛК ЦКГ м. Київ ДПС України від 22.04.2015 № 216/377 в частині причинного зв'язку відмінити.

Отже, підставою для повторного огляду позивача та видачі довідки МСЕК від 19.07.2017 був перегляд причинного зв'язку захворювання позивача та відміна попередньої постанови ВЛК ЦКГ м. Київ ДПС України від 22.04.2015 в частині причинного зв'язку, а не зміни причини інвалідності.

З огляду на викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відмова у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності третьої групи, пов'язаної з захистом Батьківщини, оформлена у вигляді Рішення № 43 Голови державної прикордонної служби України від 23.11.2017, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Адміністрації прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 406 000, 00 грн. з урахуванням раніше виплаченої грошової допомоги у розмірі 85 260, 00 грн., що становить 320 740, 00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 ).

Згідно п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв'язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 17 Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Навчального центру Державної прикордонної служби України .

Отже, органом, до якого позивач повинен був звернутися із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, є Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Оскільки оскаржуване рішення не містить жодних інших підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, крім порушення дворічного терміну зміни причини інвалідності, суд вважає, що позивачем подано весь пакет документів відповідно до п. 11 Порядку № 975.

Наведене свідчить про дотримання позивачем порядку звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги 02.08.2017 року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць складає 1544 грн., з 1 травня - 1624 грн., а з 1 грудня - 1700 грн.

Отже, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300 740 грн. (386 000, 00 грн. (250 х 1544 грн.) - 85 260, 00 грн. (виплачена одноразова грошова допомога)).

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов'язання відповідача провести дії по нарахуванню та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов'язаної із захистом Батьківщини - у розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму, встановленою законом для працездатних осіб, встановлення інвалідності, визначеному чинним законодавством.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Водночас, частиною 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується, що оскаржувані дії відповідача за таких обставин не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов'язаної з захистом Батьківщини, відповідно до п.п. б п. 1 ст. 26-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням раніше виплаченої грошової допомоги в розмірі 320 740 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 300 740 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 316, 321, 322, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку