Справа № 591/4666/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 р. Справа № 591/4666/18

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. суми від 23 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови-

В с т а н о в и л а:

09.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- скасувати постанову адміністративної комісії при виконкомі Сумської міської ради № 932 від 02.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП (подалі - постанова), як протиправну.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає зазначену постанову незаконною з тих підстав, що відповідачем не доведено факту порушення ним вимог п. 3 розділу VIII додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26.12.2014 року № 3853-МР (подалі - рішення Сумської міської ради № 3853-МР).

Вказує, що між ним та Інспекцією з благоустрою міста Суми договір про закріплення території міста Суми по утриманню в належному санітарно-технічному стані укладено лише 20.06.2018 року. Відтак, до цього часу у нього не існувало обов'язку по утриманню зазначеної території.

Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, у чому саме полягає склад адміністративного правопорушення, не визначено підстави для притягнення його до відповідальності за ст. 152 КУпАП, не встановлена його вина. Крім того, при розгляді справи відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що згідно діючих на території міста Правил благоустрою міста Суми, утримувати в належному стані об'єкти та прилеглі чи закріплені до них території зобов'язані учасники правовідносин у сфері благоустрою, а саме: підприємства, установи та організації (в особі їх посадових осіб), фізичні особи-підприємці, громадяни, іноземці, особи без громадянства, балансоутримувачі, власники та орендарі об'єктів. Таким чином, позивач як керівник закладу - Центру ветеринарної хірургії мав обов'язок забезпечити утримання прилеглої території.

Вказує, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, оскаржувана постанова є обґрунтованою та законною, отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Рішенням Зарічного районного суду м. суми від 23.08.2018 року, що ухвалено за правилами спрощеного позовної провадження, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що договір про закріплення території укладається для визначення за суб'єктом правовідносин у сфері благоустрою конкретних меж території для утримання в належному санітарно-технічному стані, а за відсутності такого договору - за всіма суб'єктами Правил благоустрою міста Суми закріплена прилегла територія.

За наведених обставин, суд визначився, що позивачем порушено вимоги Правил благоустрою м. Суми, а оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства та є обґрунтованою.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що обов'язок забезпечити систематичне і своєчасне знищення бур'янів та об'єктів рослинного карантину на прилеглих і закріплених територіях на інші обов'язки, передбачені відповідним розділом Правил благоустрою, виникають з моменту закріплення та визначення конкретних меж територій шляхом укладання відповідного договору. За тих обставин, що станом на 15.06.2018 року договір про закріплення території міста Суми по утриманню в належному санітарно-технічному стані між ним та Управлінням «Інспекція благоустрою міста Суми» Сумської міської ради не укладено, у нього відсутній обов'язок дотримуватись вимог розділу VIII додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР, як і відсутні підстави для притягнення відповідачем до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Крім цього, зі змісту постанови не вбачається склад адміністративного правопорушення, не встановлена його вина, що відповідно до ст. 10 КУпАП є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, не з'ясовані всі обставини справи, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність.

Скаржник зазначає, що неврахування судом першої інстанції відповіді на відзив відповідача порушує основоположні принципи адміністративного судочинства, передбачені статтями 6, 8, 9 КАС України.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що на підставі ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що 15.06.2018 року головним спеціалістом відділу контролю за благоустроїм Зарічного району управління Інспекції благоустрою міста Суми відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 029979 за фактом порушення вимог п. 3 розділу VIII додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР, що передбачає адміністративну відповідальність за ст. 152 КУпАП.

Зі змісту протоколу убачається, що 15.06.2018 року о 12:20 годині під час обстеження вул. Сумсько-Київських дивізій, 25а у м. Суми виявлено, що територія біля центру ветеринарної хірургії не покошена від трави, не знищені бур'яни, висота трави перевищує 10 см. До адміністративного протоколу посадовою особою Інспекції додано фото фіксацію зазначеного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності» позивач зазначив: «В зв'язку з посушливою погодою щільність трав'яного покрову не дозволяє якісно скосити траву, але не скошена вона лише 3 тижні у зв'язку з реконструкційними роботами біля приміщення, після - все буде добре».

Постановою адміністративної комісії при виконкомі Сумської міської ради від 02.07.2018 року № 932 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави /а.с. 17/.

Означеного висновку відповідач дійшов з огляду на встановлене порушення ОСОБА_1 п. 3 розділу VIII додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів встановлено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.20015 року № 2807-IV (подалі - Закон № 2807-IV).

Частиною 1 ст. 1 Закону 2807-IV встановлено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

У відповідності до ст. 2 цього Закону, благоустрій населених пунктів передбачає:

розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів;

організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення;

створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною 4 ст. 20 цього Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил (ч. 1 ст. 34 Закону № 2807-IV).

Рішенням Сумської міської ради № 3853-МР (розміщено на сайті Сумської міської ради за посиланням https://smr.gov.ua/uk/dokumenti) затверджено Правила благоустрою міста Суми згідно з додатком до даного рішення, які визначають порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою міста Суми, регулюють права та обов'язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначають здійснення ефективних і комплексних заходів утримання території населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів, створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Розділом І додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР «Визначення термінів» установлено, що прилегла територія, це територія, яка знаходиться біля суб'єкта господарювання і визначена на відстані 50 метрів (по периметру) від огорожі, споруди або обмежена краєм проїжджої частини вулиці чи дороги, включаючи бордюрний камінь.

Відповідно до п.п. 8 п. 6 розділу IV додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР підприємства, установи і організації на власних, закріплених та/або прилеглих територіях зобов'язані здійснювати весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярне знищення бур'янів, скошення трави висота якої перевищує 10 см, видалення сухостійних дерев та чагарників, видалення сухого та поламаного гілля та забезпечення їх вивезення.

Пунктом 3 розділу VІІІ додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР передбачено, що керівники підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб незалежно від форм власності, в тому числі їх філій та представництв, органи самоорганізації населення, фізичні особи - підприємці, громадяни зобов'язані забезпечити систематичне і своєчасне знищення бур'янів та об'єктів рослинного карантину на прилеглих і закріплених територіях. Висота трави не повинна перевищувати 10 см.

Матеріали справи та доводи апеляційної скарги посвідчують, що позивач не спростовує, що згідно із ст.ст. 13, 21 Закону № 2807-IV прилегла до Центру ветеринарної хірургії територія, визначена відповідачем в оскаржуваній постанові, належить до об'єкта благоустрою м. Суми, а також ту обставину, що означена територія є прилеглою територією.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV унормовано, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV).

Згідно до п. 11.2 розділу XI додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР підприємства, установи (в особі їх посадових осіб), фізичні особи-підприємці, громадяни, іноземці, особи без громадянства, балансоутримувачі, власники та орендарі об'єктів зобов'язані: утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену Правилами прилеглу до цих об'єктів територію.

Розділом І додатку до рішення Сумської міської ради № 3853-МР «Визначення термінів» установлено, що закріплена (прилегла) територія - територія, яка закріплена за суб'єктами господарювання на підставі договору про закріплення території міста Суми по утриманню в належному санітарно-технічному стані (зі схеми).

Аналіз означених правових норм дає колегії суддів підстави погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність з балансоутримувачем договору про закріплення за Центром ветеринарної хірургії, головним лікарем якої є позивач ОСОБА_1, відповідної території (у даному випадку, прилеглої території) не звільняє Центр від обов'язку утримувати в належності стані прилеглу до нього прилеглу територію.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови керівник Центру ветеринарної медицини не мав обов'язку з утримання прилеглої території з підстав відсутності договору про закріплення території міста Суми по утриманню в належному санітарно-технічному стані.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП).

Узагальнюючи зміст положень ст.ст. 222, 251, 252, 268, 273, 276, 279, 280 КУпАП, колегія суддів зазначає, що колегіальний орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі досліджених доказів, зокрема пояснень особи, яка притягується до відповідальності, показів свідків, показів технічних засобів, що мають функції відеозапису, інших доказів, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи

Матеріали посвідчують ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення № 029979 від 15.06.2018 року відповідає вимогам ст. 256 КУПАП, складений посадовою особою, яка уповноважена виконавчим комітетом Сумської міської ради на складання протоколів про адміністративне правопорушення у присутності позивача, та надано можливість надати особисті пояснення.

Про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, правом подання клопотання про відкладення розгляду справи не скористався. Відтак, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи за його відсутністю.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ним Правил благоустрою міста, а також порушення відповідачем процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що відповідачем не враховано пом'якшуючі та обтяжуючі обставини під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки позивач, будучи обізнаним про час і місце розгляду справи, не надав відповідачу доказів на підтвердження обставин, що мають пом'якшувати його відповідальність. При цьому, колегія суддів зауважує, що за результатами розгляду справи адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради відносно позивача ОСОБА_1 застосовано мінімальне адміністративне стягнення, визначене санкцією статті 152 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, суб'єктом владних повноважень адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 КАС України, відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, та відмовляє у задоволенні його апеляційної скарги.

Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що неврахування судом першої інстанції відповіді на відзив відповідача не є підставою для скасування або зміни судового рішення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 229, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. суми від 23 серпня 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець