Справа № П/811/2521/14
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року

Київ

справа №П/811/2521/14

адміністративне провадження №К/9901/8396/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 (суддя - Момонт Г.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 (головуючий суддя - Суховаров А.В., судді: Головко О.В., Ясенова Т.І.) у справі № П/811/2521/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» (далі - ТОВ «Відродження») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області (далі - Гайворонська ОДПІ) від 18.04.2014 № та від 20.08.2014 №.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Гайворонська ОДПІ їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2014, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Гайворонська ОДПІ посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 139, 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що враховуючи податкову інформацію щодо постачальників позивача, а також вимоги законодавчих норм, первинні документи надані позивачем складені з порушенням, у зв'язку з чим не підтверджено факт здійснення таких господарських операцій та відсутні підстави для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та валових витрат вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей.

Так, відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено правомірність формування податкового кредиту за оспорюваними господарськими операціями з огляду на порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, відсутність у них необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з придбання послуг та робіт від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності, у зв'язку з чим відсутні підставі для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Відродження» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Гайворонською ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Відродження» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування за період з 01.07.2011 по 31.12.2013, про що складено акт від 02.04.2014 №7/22-00/31501553.

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «Відродження» підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1028706,00 грн.; пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 1172699,00 грн., з огляду на неправомірне формуванням даних податкового обліку при придбанні товарно-матеріальних цінностей у ФГ «Агро-Макс і Ко», ТОВ «Світанок-1», ТОВ «Трансрегіонал-торг», ТОВ «Техно-торг», ТОВ «Полімексгруп-11», ФГ «Кондор», ТОВ «Саноіл Торг», ТОВ «Ан-Гро», ТОВ «Елев-Груп» з огляду непідтвердження реального характеру здійснених операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на дані АС «Податковий блок», де вказано про неперебування підприємств за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням, неподання до контролюючих органів податкової звітності, відсутність у них в достатній кількості майна, основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фактичної господарської діяльності та виконання договірних зобов'язань перед контрагентами, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з отримання товарно-матеріальних цінностей від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності.

На підставі названого акту перевірки, та за результатами адміністративного оскарження, Гайворонською ОДПІ прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

від 18.04.2014 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1543059,00 грн., у тому числі 1028706,00 грн. основного платежу та 514353,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

від 20.08.2014 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1753513,12 грн., у тому числі 1169020,08 грн. основного платежу та 584510,04 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що господарські операції по придбанню позивачем товарно-матеріальних цінностей у спірних контрагентів є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов'язані з власною господарською діяльністю, у зв'язку з чим прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців одним з видів діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів. В період, що був охоплених перевіркою ТОВ «Відродження» було укладено ряд договорів.

Так, у жовтні 2012 року ТОВ «Відродження» відповідно до договору поставки від 03.10.2012 №029657 придбало у ТОВ «Техно-Торг» ноутбук, сумку та мишку для ноутбука.

Згідно з контрактом від 29.08.2012 №004Д12 ТОВ «Трансрегіонал-Торг» у жовтні та листопаді 2012 року поставило ТОВ «Відродження» лушпиння соняшникове.

Відповідно до п.4.1 Контракту постачальник поставляє товар на умовах EXW Франко-завод ТОВ «Відродження» Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40, згідно з Інкотермс.

У листопаді 2012 року ТОВ «Відродження» відповідно до договору поставки від 21.11.2012 придбало у ТОВ «Ан Гро» датчик різниці тисків.

Відповідно до договору поставки від 01.11.2012 №3/11 ТОВ «Полімексгруп 11» у листопаді і грудні 2012 року поставило ТОВ «Відродження» пічне паливо.

Згідно з п.2.1 Договору №3/11 від 01.11.2012 товар поставляється партіями автотранспортом постачальника в пункти призначення, вказані покупцем.

За контрактом від 29.08.2012 №003Д12 ТОВ «Саноіл Торг» у лютому 2013 року поставило ТОВ «Відродження» лушпиння соняшникове.

Відповідно до п.4.1 Контракту постачальник поставляє товар на умовах EXW Франко-завод ТОВ «Відродження» Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40, згідно з Інкотермс.

Згідно з контрактом №069П13 СФГ «Кондор» у березні 2013 року поставило ТОВ «Відродження» соняшник.

Згідно з п.4.1 зазначених Контрактів постачальник поставляє товар на умовах DAP (Поставка у місці призначення) - ТОВ «Відродження» Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40 згідно з Інкотермс.

У відповідності до контрактів від 13.04.2013 №093П13 та від 14.05.2013 №107П13 ФГ «Агро-Макс і Ко» у квітні і травні 2013 року поставило ТОВ «Відродження» соняшник.

Згідно з п.4.1 зазначених Контрактів постачальник поставляє товар на умовах DAP (Поставка у місці призначення) - ТОВ «Відродження» Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40 згідно з Інкотермс.

Окрім того, у липні 2013 року ТОВ «Відродження» придбало у ТОВ «Елев Груп» провід ПВС.

Відповідно до контрактів від 30.09.2013 №136П13 та від 11.10.2013 №143П13 ТОВ «Світанок-1» у вересні та жовтні 2013 року поставило ТОВ «Відродження» соняшник.

Згідно з п.4.1 зазначених Контрактів постачальник поставляє товар на умовах DAP (Поставка у місці призначення) - ТОВ «Відродження» Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40 згідно з Інкотермс.

На підтвердження виконання зазначених договір позивачем було надано копії видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, актів-перерахунків ціни. Оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Гайворонською ОДПІ, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «Відродження» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Вирішуючи даний спір судами також з'ясовано, що у 2012 - 2013 роках ТОВ «Відродження» здійснювало господарську діяльність щодо переробки соняшника на давальницьких умовах, виробництво соняшникової олії та макухи, а також виробництво паливної гранули з лушпиння соняшника, у зв'язку з чим придбавало насіння соняшнику та лушпиння соняшникове, вироблені товари реалізувалися контрагентам, зокрема, НВПП «Днепр-2», ТОВ «Дельта Вілмар СНД», ТОВ «Веллтоп», ППХ «Кром», ПП «Авкубі».

У господарській діяльності ТОВ «Відродження» за договором оренди з ТОВ «КЛК» користується нежитловими будівлями, розташованими за адресою: смт. Голованівськ Кіровоградської області, вул. Матросова, 40, до складу яких входять маслоцех, грануляторна та складські приміщення, а зберігання виробленої олії здійснюється в спеціальних ємкостях, які знаходяться на балансі позивача.

Придбане у ТОВ «Полімексгруп 11» пічне паливо використовувалося в технологічному процесі виробництва продукції при здійсненні процесу сушки насіння олійних культур. Придбані у ТОВ «Елев Груп» і ТОВ «Ан Агро» використані в якості запасних частин для підтримання обладнання ТОВ «Відродження» у робочому стані.

На підтвердження зазначених обставин позивачем до суду надано копії виробничо-технічних звітів, реєстрів передачі сировини (соняшника) із складу на виробництво, реєстрів передачі жмиху із виробництва на склад, реєстрів передачі олії із виробництва в ємності, накладних на виробництво, актів внутрішнього пересування олійного насіння, накладних на передачу готової продукції з маслоцеха на склад, договорів купівлі-продажу, видаткових та податкових накладних, договорівна переробку давальницької сировини, актів з переробки сировини і виробництва готової продукції, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), реєстрів накладних на прийняте зерно, виробничих акти-звіти по цеху грануляції про використання сировини і виробництву готової продукції, карток номенклатури, калькуляції, контрактів на поставку гранул, товарно-транспортних накладних, вантажно-митних декларацій.

Придбаний у ТОВ «Техно-Торг» ноутбук використовується в роботі бухгалтером підприємства та обліковується як основний засіб, на підтвердження чого до суду надано копію акта приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів.

Таким чином, встановлені у даній справі обставини свідчать про те, що спірні господарські операції із зазначеними контрагентами є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його постачальники були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагентів позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, правомірно не взято до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами Гайворонською ОДПІ під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду