Справа № 320/494/18
Суддя: Іваненко О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.11.2018
Справа № 320/494/18
Провадження № 2а/320/89/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про оскарження рішення, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про оскарження рішення, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.01.2018 року він отримав постанову № 4390/20500/17 у справі про порушення митних правил, винесену 20.12.2017 року Волинською митницею ДФС України, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 гривень. Так, 11.05.2016 року в зоні діяльності Волинської митниці ДФС України ним ввезено на митну територію України автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер: НОМЕР_2; VIN код - НОМЕР_1.

В період з 21.05.2016 (дата закінчення строку митного режиму «Транзит» для вивезення автомобіля) по 27.11.2017 (дата виявлення адміністративного правопорушення), тобто протягом більше ніж одного року і шести місяців його жодним чином не було повідомлено Відповідачем про розгляд справи про адміністративне правопорушення (порушення митних правил за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України). Отже, розгляд зазначеної адміністративної справи Відповідачем було здійснено в порушення КУпроАП та МКУ - щодо строків притягнення за вчинення адміністративного правопорушення. З зазначеної постанови № 4390/20500/17, винесеної Волинською митницею ДФС України від 20.12.2017 вбачається, що 11.05.2016 на митну територію України в зоні діяльності Житомирської митниці в митному режимі «транзит» було ввезено автотранспортний засіб автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер: НОМЕР_2; VIN код -НОМЕР_1. Відповідач вказує на порушення, пов'язане з перевищенням встановленого ст.95 МК України строку доставки вказаного автотранспортного засобу. Однак стягнення, передбачене ч.3 ст.470 МК України за вчинення правопорушення, могло бути накладене на нього при невивезенні вищевказаного автомобіля - до 20.11.2016 (6-місячний період притягнення з 21.05.2016 по до 20.11.2016), а накладено 20.12.2017 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення. Правопорушення, на які вказує Відповідач, вважаються вчиненими на одинадцятий день після настання строку, передбаченого ст.95 МК України, а тому вказані правопорушення не є триваючими, оскільки є закінченими із настанням конкретних календарних дат (21.05.2016 року). Тому позивач просить суд визнати протиправною і скасувати постанову № 4390/20500/17 у справі про порушення митних правил, винесену Волинською митницею ДФС 20.12.2017 року.

В судове засідання позивач не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Волинської митниці ДФС в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив на позов, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог та про необхідність відмови у задоволенні позову та надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 205 КАС України неявка позивача, та відповідача, що надіслали заяву про розгляд справи за їхню відсутність, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ст. 229 КАС України за неявки сторін по справі фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, позовну заяву, відзив відповідача, дослідивши подані суду письмові докази та з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Згідно ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущений строк. З урахуванням наведеного та беручи до уваги матеріали справи, судом було поновлено позивачу строк для звернення з адміністративним позовом.

Як встановлено у судовому засіданні, постановою у справі про порушення митних правил № 4390/20500/17 від 20.12.2017р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00грн. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності були обставини, що зазначені в протоколі про порушення митних правил № 4390/20500/17 від 27.11.2017 року. З протоколу та постанови вбачається, що 27.11.2017 року близько 14-00 години ОСОБА_1 заїхав в зону митного контролю пункту пропуску «Пулемець» митного поста «Піща» Волинської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» в напрямку виїзд з України», в якості пасажира автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4. В результаті проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС було встановлено, що 11.05.2016 року на митну територію України в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС, в митному режимі «транзит» заїхав легковий автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_1

Відповідно до ст. 95 МК України від 13.03.2012 №4495-VI встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб)». Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився - 21.05.2016 року. Документів про аварію або дію обставин непереборної сили ОСОБА_1 не надав. Письмового повідомлення у відповідності до ст. 192 МК України до найближчого органу доходів та зборів про обставини події аварії або обставин непереборної сили, в термін до завершення визначеного митницею строку транзиту, не надав. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив, встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки товару - автомобіля марки марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів.

Згідно ч.5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Суд критично ставиться до тверджень позивача, що в період з 21.05.2016 (дата закінчення строку митного режиму «Транзит» для вивезення автомобіля) по 27.11.2017 (дата виявлення адміністративного правопорушення), тобто протягом більше ніж одного року і шести місяців його жодним чином не було повідомлено Відповідачем про розгляд справи за ч.3 ст. 470 МК України, оскільки це твердження позивача спростовується матеріалами справи, оскільки позивач був присутній при складенні 27.11.2017 року протоколу № 4390/20500/17 посадовою особою Волинської митниці ДФС, особисто надав письмові пояснення. В протоколі було зазначено, що розгляд справи було призначено на 20.12.2017 року на 10:00 годину за адресою: Волинська область, Любомильський район, с. Ромачі, Волинська митниця ДФС. Другий примірник протоколу про порушення митних правил від 27.11.2017 року № 4390/20500/17 було вручено ОСОБА_1, про що свідчать підписи позивача на сторінках протоколу. Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи про порушення митних правил.

Проте ОСОБА_1 на Волинську митницю ДФС для розгляду справи не з'явився, будь-яких заяв від нього не надходило.

Також судом встановлено, що Постанову від 20.12.2017 року №4390/20500/17 про накладення штрафу направлено ОСОБА_1 листом №2586/20/03-70-20-03 від 20.12.2017 року та було отримано позивачем особисто 11.01.2018 року.

Враховуючи те, що вищевказаний примірник протоколу Волинською митницею ДФС був отриманий ОСОБА_1 особисто під час його складання, і про дату розгляду його було повідомлено під особистий підпис, а тому твердження позивача про не запрошення його на митницю надати пояснення з приводу не вивезення автомобіля, несвоєчасне повідомлення митницею його про розгляд справи засвідчувати його добросовісність у користуванні наданими йому процесуальними правами, розгляду протоколу та винесення постанови без його участі є необґрунтованими.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувся без порушень ст. 526 МК України - за його відсутності при наявності даних про те, що особа, яка притягається до відповідальності своєчасно повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. За приписами ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В силу п.1.7. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого Наказом Мінфіну України від 09.10.2012 року № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 року № 2120/22432, для здійснення контролю за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення і виявлення фактів їх недоставлення до митниці призначення використовується Єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі ЄАІС).

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до гл. 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Статтею 487 МК передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Суд критично відноситься до посилань позивача ОСОБА_1 на той факт, що стягнення, передбачене ч.3 ст.470 МК України за вчинення правопорушення, могло бути накладене на нього при невивезенні вищевказаного автомобіля - до 20.11.2016, а накладено 20.12.2017 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, оскільки під час проведення перевірки було встановлено, що транспортний засіб марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 слідував з метою транзиту на митну територію України відповідно до ч.1 ст. 381 МК України.

Під час здійснення митного контролю вказаного транспортного засобу та громадянина України ОСОБА_1, останньому було роз'яснено вимоги Митного кодексу України, а саме ст.95 щодо строків транзитних перевезень, від одного до іншого митного органу.

Згідно з ч.1 ст. 90 МКУ транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Ч.1 ст. 93 МКУ визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у митний режим призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 МКУ; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 МКУ для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів - 5 діб).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 11.05.2016 року ввіз на територію України автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1в режимі транзит, що було виявлено на митному посту «Піща» Волинської митниці ДФС 27.11.2017 року, тобто більше ніж на десять діб, що призвело до перевищення встановленого ст.95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 МКУ митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таким чином, в діях громадянина України ОСОБА_1 вбачається перевищення встановленого статтею 95 МКУ строку транзитного перевезення більше ніж на десять діб.

Посилання позивача на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України є необґрунтованим, оскільки правопорушення, передбачене ст. 470 МКУ не відноситься до триваючих правопорушень, судом не приймається до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніжна десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей. При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

За змістом листа роз'яснення Мінюсту України від 17.07.2007р. за № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, тобто до завершення процедури митного оформлення, в даному випадку виконання обов'язку по доставці транспортного засобу до митного органу.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу - автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку, встановленому законом, правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, не може розглядатись як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованими.

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб - автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1на митну територію України в режимі транзиту 11.05.2016 року, кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 21.05.2016 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

Вказана позиція підтримана Вищим адміністративним судом України у справах №К/800/8583/16; К7800/19886/16; K/800/45025/15; К/800/17529/16; 800/14756/16; К/800/15888/16.

Згідно з п.1 ч.1 ст.491 МКУ підставою для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил.

Порушення митних правил ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України було виявлено Волинською митницею ДФС 27.11.2017 року, під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, у зв'язку з чим 27.11.2017 року було складено протокол про порушення митних правил № 4390/20500/17 за ч.3 ст.470 МКУ.

Відповідачем надано докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що дає можливість притягнення даної особи до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, а подані позивачем докази є не достатніми, оскільки у своїй сукупності не дають змоги дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Подані позивачем докази не спростовують наявність порушень норм чинного законодавства, тому постанова Волинської митниці Державної фіскальної служби України у справі про правопорушення митних правил № 4390/20500/17 від 20.12.2017 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00грн. є правомірною, складена згідно вимог законів України, в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття справи є безпідставними, та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-12,71-72, 86, 94, 128, 158, 159,162,163,171-2, 241-257, 288, 289, 371 КАС України, ст.ст., ст.ст. 103, 380, 467, 481 Митного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про оскарження рішення, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко