Справа № 826/16726/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого без балансового відділення № 10003/0511 філії-Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого без балансового відділення №10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь позивача штраф у розмірі 26 827, 21 грн. (на р/р 2467 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області та територіально відокремленим без балансовим відділенням №10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» укладено договори про зарахування і виплату пенсій та допомоги № 41 та 42.

На підставі направлення від 10.09.2015 № 105, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області, проведена планова перевірка територіально відокремленого без балансового відділення №10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» з питань додержання Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, та питання своєчасності і повноти зарахування коштів Пенсійного фонду України за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області в ході перевірки (акт № 21 від 30.09.2015) встановлено порушення умов параграфу 1 статті 4 розділу ІІ договорів № 41 та 42 з урахуванням додаткових угод № 2 від 02.04.2012, та пункту 2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки одержувачів сум пенсій та грошової допомоги по пенсіонерам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на загальну суму 26 827, 21 грн.

12.11.2015 управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області було направлено претензію № 14148/06/18 про порушення строків повернення незарахованих на поточні рахунки одержувачів сум пенсій та грошової допомоги.

Штраф, який був встановлений позивачем в акті перевірки, в добровільному порядку відповідач не сплатив.

Вважаючи такі дії протиправними, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач порушив строки повернення незарахованих на поточні рахунки одержувачів сум пенсій та грошової допомоги, а тому позов необхідно задовольнити.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню та виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період до перетворення Пенсійного фонду в неприбуткову самоврядну організацію Пенсійний фонд функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України.

Частиною 11 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виконавчими органами Пенсійного фонду за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду чи Накопичувального фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на організації, у тому числі банки, які здійснюють виплату і доставку пенсій, накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернених сум пенсійних виплат.

Згідно з підпунктом 10 пункту 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (в редакції станом на дату складання акту № 21 від 30 вересня 2015 року) начальник управління Фонду у встановленому порядку розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення згідно з законодавством, виносить рішення про застосування фінансових санкцій.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що вимога про сплату штрафу за несвоєчасне повернення коштів зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є рішенням, на підставі якого орган Пенсійного фонду України, у передбачених статтею 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» випадках, має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної планової перевірки з питань додержання порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках управління Пенсійного фонду України склало акт від 30.09.2015 № 21, у якому вказало суму штрафу.

Загальне поняття акта перевірки наведено у підпункті 2.4 пункту 2 Порядку оформлення результатів перевірок платників з питань дотримання чинного законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління ПФУ від 1 грудня 2008 року № 21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2008 року за № 1226/15917; чинного на час виникнення відносин; далі - Порядок), згідно з яким акт - це документ, який стверджує факт проведення перевірки з питань дотримання чинного законодавства платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку акт повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства щодо нарахування та сплати страхових внесків та інших платежів, а також щодо формування та надання відомостей про застрахованих осіб, детальний опис виявлених порушень з посиланням на відповідну вимогу законодавства, а також невиконання платником законних вимог посадових осіб органів ПФУ, які проводили перевірку. За результатами перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини, які мають відношення до фактів виявлених порушень законодавства. Факти виявлених порушень законодавства викладаються в акті чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, у свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини 19 статті 4 та частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, предметом оскарження в суді відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є вимога, прийнята відповідною посадовою особою суб'єкта владних повноважень, про сплату штрафу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті частини 2 статті 5 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Разом з тим, доказів про прийняття будь-якого рішення про застосування до відповідача штрафних санкцій, та на підставі якого суд має стягнути цю санкцію, позивачем не надано, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим вони задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 22.11.2018.

v