Справа № 812/1598/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року справа №812/1598/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/1598/18 (головуючий 1 інстанції Петросян К.Є., повний текст складено 19 липня 2018 року у приміщенні суду просп. Космонавтів, 18, м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.02.2018 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 30.11.2017 року (а.с. 4-6).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року позов задоволено частково (а.с. 134-139).

Визнано протиправним та скасовано рішення Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23.02.2018 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2017 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 352,40 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с. 139 зворотн. бік).

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відсутність документального підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією не породжує виникнення у особи права на зарахування не підтвердженого атестацією періоду роби до пільгового стажу. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року (справа № 506/384/17) та у постанові Верховного Суду України від 12.04.2016 року (справа № 477/2598/14). Вважає, що у разі неможливості отримання необхідних для призначення пенсії документів, які підтверджують певні юридичні факти, зокрема щодо атестації робочих місць, позивач має право звернутися до суду з заявою про встановлення таких юридичних фактів (а.с. 146-150).

Від позивача на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що в трудовій книжці позивача є всі необхідні записи про його роботу у спірні періоди також в матеріалах справи є дані про проведення атестації робочих місць. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив відмовити скаржнику у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї , встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

З довідки від 07.12.2017 № 7006 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичне місце проживання/перебування позивача: АДРЕСА_2 (а.с.14).

30.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» разом із копіями документів (а.с.65).

Рішенням від 23.02.2018 року управління відмовило позивачу в призначенні пенсії згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 ч.2 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу (а.с.60-61, 101-102).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Трудова книжка, відповідно до положення статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону № 1788-XII та згідно пунктом 1 Порядку підтвердженням наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закон № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 1 частини 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п.1 ч.2 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує рішення відповідача від 23.02.2018 з мотивів не віднесення періодів його роботи до пільгового стажу, зокрема: періоди роботи позивача на відокремленому підрозділі «Шахта імені XIX з'їзду КПРС» державного підприємства «Луганськвугілля» та відокремленому підрозділі «Шахта імені Артема» державного підприємства «Луганськвугілля».

При цьому, з додаткових пояснень відповідача вбачається, що останнім до пільгового стажу позивача не зараховано такі періоди роботи:

- з 31.07.1984 року по 10.10.1984 року - загальний стаж - машиніст автокрану;

- з 26.10.1984 по 24.10.1986 року - військова служба;

- з 26.01.1987 року по 31.07.1987 - загальний стаж - водій;

- з 01.08.1987 року по 13.05.1996 року - загальний стаж - водій;

-з 02.09.1996 року по 30.06.2000 року - пільговий стаж не підтверджено первинними документами, які знаходяться на непідконтрольній Україні території; (з 01.07.2004 року підтвердження даними персоніфікованого обліку). Записи в трудовій книжці не містять інформації про проведення атестації робочого місця. Постановою Кабінету Міністрів, України від 01.08.1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці;

- з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року - пільговий стаж не підтверджено первинними документами, які знаходяться на непідконтрольній Україні території. Записи в трудовій книжці не містять інформації про проведення атестації робочого місця. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці;

- з 27.05.2004 року по 30.06.2004 року - пільговий стаж не підтверджено первинними документами, які знаходяться на непідконтрольній Україні території. Записи в трудовій книжці не містять інформації про проведення атестації робочого місця. Відповідно до п.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку страховий стаж обчислюється на підставі документів та в порядку. Визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, періоди з 02.09.1996 року по 30.06.2000 року, з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року, з 27.05.2004 року по 30.06.2004 року є спірними, оскільки на думку відповідача не підтверджені первинними документами, а записи в трудовій книжці не містять інформації про проведення атестації робочого місця.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 31.07.1984 року вбачається наступне:

- з 02.09.1996 року по 06.09.1997 року позивача прийнято учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею на шахту «Слов'яносербська» виробничого об'єднання «Луганськвугілля»;

- з 07.09.1997 року по 19.11.1997 року позивач проходив курси з відривом від виробництва за професією гірник очисного забою ;

- з 20.11.1997 року по 26.05.2004 року позивач працював підземним гірником очисного забою п'ятого розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Слов'яносербська» виробничого об'єднання «Луганськвугілля» та 26.05.2004 року був звільнений за п.3 ст.38 КЗОТ України;

- з 07.06.2004 року по 28.02.2013 року позивач працював підземним гірником очисного забою п'ятого розряду з повним робочим днем під землею на відокремленому підрозділі «Шахта імені XIX з'їзду КПРС» та 28.02.2013 року був звільнений за переводом до відокремленому підрозділі «Шахта імені Артема» державного підприємства «Луганськвугілля»;

- з 04.03.2013 року позивача прийнято підземним гірником очисного забою п'ятого розряду з повним робочим днем під землею на відокремленому підрозділі «Шахта імені Артема» державного підприємства «Луганськвугілля»;

30.12.2013 року проведена атестація робочого місця на відокремленому підрозділі «Шахта імені Артема» державного підприємства «Луганськвугілля» за умовами праці за професією підземний гірник очисного забою по списку №1, розряд п'ятий. Вказаний запис є останнім у трудовій книжці позивача (а.с.15-16, 69-72).

Записи про вищевказані періоди роботи позивача засвідчені відповідною печаткою підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Згідно довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» від 25.02.2016 року № 150 вбачається, що період роботи позивача у період з 04.03.2013 року по 25.02.2016 року складає - 1 рік 5 місяців 1 день (а.с.32).

Суд звертає увагу, що довідка № 150 від 25.02.2016 року містить печатку відокремленого підрозділу «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», де зазначено адресу м. Артемівськ Перевальського району Луганської області, суд зауважує, що з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що державне підприємство «Луганськвугілля» () зареєстровано в якості юридичної особи за адресою: 03680, м.Київ, Святошинський район, пров.Приладний, 2а, та має у своїй структурі відокремлені підрозділи, зокрема, такі як «Шахта імені XIX з'їзду КПРС» та «Шахта імені Артема», які зареєстровані за аналогічною адресою (а.с.106-119).

Частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Однак, матеріали справи не містять запитів Пенсійного органу з даного питання до ДП «Луганськвугілля».

Суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У відповідності до абзацу сьомого пункту 20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Згідно Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за № 1173, і який був діючим до 26.01.1991 року розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв'язку і т. д.).

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, що діяв до 11.03.1994 року, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, що діяв до 16.01.2003 року, містять в собі підрозділ 1 розділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень»: пунктом «а» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Таким чином, професії та посади згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 з 02.09.1996 року по день звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії на пільгових умовах віднесені до Списку № 1.

При цьому, згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно п. 6 Порядку № 383 працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно - будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками (36-2003-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 є необхідні записи про його роботу у періоди з 02.09.1996 року по 06.09.1997 року; з 07.09.1997 року по 19.11.1997 року; з 20.11.1997 року по 26.05.2004 року; з 07.06.2004 року по 28.02.2013 року; а довідкою підтверджено період роботи з 04.03.2013 року по 25.02.2016 року - 1 рік 5 місяців 1 день, є дані про проведення атестації робочих місць (відповідні накази в матеріалах справи), тому у відповідача були відсутні підстави для відмови у зарахуванні вказаного стажу до пільгового за Списком № 1 (а.с.26-27, 29, 33-40).

Таким чином, оскільки відповідачем неправомірно було не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи: з 02.09.1996 року по 06.09.1997 року; з 07.09.1997 року по 19.11.1997 року; з 20.11.1997 року по 26.05.2004 року; з 07.06.2004 року по 28.02.2013 року; з 04.03.2013 року по 25.02.2016 року - 1 рік 5 місяців 1 день, а також те, що рішення відповідача від 23.02.2018 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане рішення підлягає скасуванню.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/1598/18 за позовом ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/1598/18 за - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 21 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова