Справа № 404/2504/18
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2504/18
Номер провадження 2-а/404/456/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.,

учасники справи:

позивач- Безпалько А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Управління патрульної поліції у місті Кропивницьому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, яким просить визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Кропивницькому ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 11.04.2018; просить скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Кропивницькому ОСОБА_2 серії ВР №161634 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що 11 квітня 2018 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Кропивницькому ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР №161634 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Зазначена постанова не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи. Так, при передрейсовому огляді автомобіля жодних зауважень до технічного стану автомобіля не було, що підтверджується письмовими поясненнями механіка ОСОБА_3 Грязезахисні фартухи були втрачені під час рейсу, в зв'язку із незадовільним станом дорожнього покриття. Вважає, що в даному випадку повністю відсутня його провина, а тому відсутні і підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, на його зауваження з приводу втрати грязезахисного фартуха вже у дорозі інспектор Руденко О.М. не відреагував. Крім того, при винесенні постанови інспектором відмовлено у відібранні його пояснень, грубо порушено його права передбачені ст. 62 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Оскаржувана постанова складена на місці зупинки автомобіля, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження. Призначено судове засідання, з викликом сторін.

На підставі ч. 2 ст. 49 КАС України, до участі в адміністративній справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач заявлені вимог підтримав, просив їх задовольнити повністю, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належно, через канцелярію суду, надав відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск та відзив на позов, згідно якого вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Вважає свої дії законними та такими, що вчиненні у межах правового поля. Дійсно, 11.04.2018 року при здійсненні патрулювання екіпажем ним та його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1, керував транспортним засобом МАЗ 60305-220, державний номерний знак НОМЕР_1, з причіпом державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобільною автодорогою М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький 725+100 м., в якого передбачені конструкцією були відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть обставинам правопорушення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, її представник в судове засідання не з'явився, повідомлявся належно, письмових пояснень не подав.

Заслухавши виступ позивача, дослідивши матеріали, в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск, яка була надана стороною відповідача, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Враховуючи положення ст. 289 КпАП України, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 25 квітня 2018 року відповідно до ст. 120 КАС України не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Судом встановлено, що 11 квітня 2018 року о 08 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем МАЗ 60305-220, державний номерний знак НОМЕР_1, з причіпом державний номерний знак НОМЕР_2 на а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка км. 725+100 м., у якого передбачені конструкцією були відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п. 31.4.7 е ПДР України.

По факту вчинення правопорушення 11 квітня 2018 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №161634, якою прийнято рішення до ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення -штраф у розмірі 340,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП (а.с.4).

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.4.7 е Правил, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: інші елементи конструкції: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

П.2.3 (а) ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Дана вимога Правил введена з метою помякшення ударів у разі зіткнення транспортних засобів, а також з метою недопущення заїзду легкових автомобілів під причепи та напівпричепи у разі попутних зіткнень, тому експлуатація транспортних засобів заборонена за відсутності хоча б одного з перелічених елементів. Відсутність бризковиків або грязезахисних фартухів може призвести до викиду бруду і каміння з-під коліс рухомого транспортного засобу, тому експлуатація автомобіля без цих елементів захисту також заборонена.

За приписами ч. 1 ст. 121 КУпАП , керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч. 1 ст. 121 КУпАП .

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, приписами даної норми визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частиною 2 ст. 257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, суд зазначає наступне.

Так, у пункті 2.4 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Дане твердження спростовується п.1 p. III Інструкції №1395, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, частиною 4 статті 258 КУпАП. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП та статтею 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_4 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Суд зазначає, що інспектором, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Із наданого відзиву відповідача на позов та запису, що здійснено на нагрудний відеореєстратор та в подальшому записано на носії інформації DVD-R диск, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з причепом, в якого були відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи.

Позивач в судовому засіданні пояснював , що Правил дорожнього руху не порушував, оскільки згідно письмових пояснень механіка ОСОБА_3 11 квітня 2018 року о 7:00 год. автомобіль і причеп були справні . Вже під час рейсу грязезахисні фартухи були втрачені, в зв'язку із незадовільним станом дорожнього покриття.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 ПДР України,водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги (п. 31.5 ПДР України).

Зазначені вимоги ПДР України позивачем виконані не були. Крім того, суд не приймає як доказ , письмові пояснення механіка ОСОБА_3 , так як у цих поясненнях відсутні відомості щодо наявності на день випуску водія на лінію на автомобілі , причепі грязезахисних фартухів. Окрім того, дані пояснення ніким не завірені, і в суді даною особою не підтверджені.

Доводи позивача про те, що в транспортному засобі, яким він керував, конструктивно не передбачено наявність грязезахисних фартухів не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог ПДР України кожен автомобіль повинен бути обладнаний такими елементами , так як необхідність такої деталі обумовлена правилами експлуатації колісних транспортних засобів.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП , останній не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Разом з тим, відповідач згідно з вимогами ст.77 КАС України довів належними доказами, зокрема відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора, правомірність прийнятого ним рішення.

Суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права, вважає за необхідне зазначити, що Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007 р. у складі Великої палати у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», постановив, що будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки.

Щодо посилання позивача на те, що інспектором порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) .

Приписами п. 4 Інструкції №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121 КУпАП. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

З даного відеозапису вбачається, що інспектором дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача , то суд зазначає, що ці дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови серії ВР №161634 від 11.04.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її скасування та для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції- залишити без задоволення, а постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №161634 від 11.04.2018 року відносно ОСОБА_1 -залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення , безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

відповідач: інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22 б, м. Кропивницький;

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22 б, м. Кропивницький.

Повне судове рішення складено 23.11.2018 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда