Справа № 821/362/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/362/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів -Джабурії О.В.,

-Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.01.2018 року №62 в частині відмови у перерахунку щомісячного довічного утримання судді з включенням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, період навчання у Київському вищому загальновійськовому командному училищі ім. М.В. Фрунзе з 01.09.1968 року по 22.07.1972 рік, як строкову службу (3 роки 10 місяців 21 день) та половину строку навчання (2 роки 4 місяці 26 днів) за час навчання на денній формі в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова на юридичному факультеті з 01.09.1977 року по 24.06.1982 рік відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі Закон №2453-VI). Також позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання ОСОБА_3 з врахуванням до стажу роботи вищевказаних періодів та встановити позивачу щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 22.01.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час визначення ОСОБА_3 розміру довічного грошового утримання, відповідачем невірно обраховано стаж роботи на посаді судді, а саме 21 рік 09 місяців 01 день. Так, відповідачем неправомірно не зараховано до стажу період навчання у Київському вищому загальновійськовому командному училищі ім.Фрунзе М.В. з 01.09.1968 року по 22.07.1972 року, як строкову службу (03 роки 10 місяців 21 день) та час навчання в Одеському державному університеті ім.Мечнікова І.І. з 01.09.1977 року по 24.06.1982 року (половина строку навчання - 2 роки 04 місяці 26 днів). Зазначене вплинуло на розмір довічного грошового утримання - замість 90% йому нараховані 82% від заробітку.

Відповідач заперечував проти позову, просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, зазначаючи про відсутність підстав для здійснення перерахунку.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 року адміністративну справу передано до Одеського апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення підсудності справи у якій однією із сторін є суддя у відставці суду, до підсудності якого віднесена дана справа.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2018 року визначено, що справа підсудна Миколаївському окружному адміністративному суду, передано матеріали справи для прийняття до провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року, яке ухвалене в порядку спрощеного провадження, позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховані доводи управління ПФУ щодо відсутності підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Судом поза увагою залишені доводи пенсійного органу, що нормами чинного законодавства не передбачено проведення перерахунку з врахуванням до стажу роботи періоду навчання у військовому училищі, як строкової служби та половини строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті. Судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення постанови Кабміну України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року №865, оскільки зазначена постанова є недіючою та регулювала питання оплати праці суддів, які працюють, а не призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 з 01.09.1968 р. по 12.08.1976 р. проходив навчання у Київському вищому загальновійськовому командному училищі ім. М.В. Фрунзе, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

З 01.09.1977 р. по 22.06.1982 р. позивач навчався на денній формі в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова на юридичному факультеті за спеціальністю правознавство та отримав кваліфікацію - юрист.

З 21.03.1994 р. по 01.10.1997 р. працював заступником голови Первомайського міського суду Миколаївської області.

З 01.10.1997 р. по 03.04.1998 р. працював суддею в Цюрупинському районному суді Херсонської області.

З 04.04.1998 р. по 11.12.2006 р. працював головою Цюрупинського районного суду Херсонської області.

З 12.12.2006 р. по 21.12.2015 р. працював суддею Херсонського окружного адміністративного суду (а.с. 12-13).

21.12.2015 року звільнений з займаної посади у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 12.11.2015 року №788-VIII. Станом на день видання наказу про відрахування зі штату сукупний стаж становив 21 рік 09 місяців 01 день.

З 24 червня 2016 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону №2453-VI, що складає 82% від місячної грошової винагороди працюючого судді.

22.01.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, з врахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду навчання у Київському вищому загальновійськовому командному училищі ім. М.В. Фрунзе з 01.09.1968 р. по 22.07.1972 р., як строкову службу (3 роки 10 місяців 21 день) та половину строку навчання - 2 роки 4 місяці 26 днів за час навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова з 01.09.1977 р. по 24.06.1982 р.

Рішенням від 24 січня 2018 року № 62 відповідач відмовив ОСОБА_3 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 24).

Дане рішення вмотивоване тим, що відсутні підстави для здійснення перерахунку, оскільки врахування вищевказаних періодів не передбачено законодавством та ст. 135 Закону №2453-VI та ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII. Крім того, позивачем порушено порядок здійснення перерахунку передбачений «Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. № 3-1 із змінами, внесеними згідно з постановою Правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 р. № 5-1 (далі - Порядок)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності заявлених вимог та права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням строку військової служби та половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу, яке підлягає захисту.

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Закону № 2453-VI, в редакції діючій на час виникнення у позивача права на відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону № 2862-ХІІ судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із ч.1 ст.25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов'язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до п. 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно із ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 (далі - Указ №584/95) "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабміну України від 03 вересня 2005 року № 865 (далі - постанова №865) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабміну України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що невключення управлінням ПФУ до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді половини періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу є неправомірним.

Відсутність на час звільнення позивача у відставку такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду по справі № 243/4458/17 від 19.06.2018 року, № 140/263/17 від 17.10.2018 року, № 713/1064/17 від 09.11.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 01.09.1977 року по 24.06.1982 року навчався за денною формою в Одеському державному університету ім.Мечнікова І.І. на юридичному факультеті (а.с.11зв.).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що половина строку навчання у вищому навчальному закладі (2 роки 4 місяці 26 днів) повинна бути врахована при обчисленні стажу роботи позивача, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних щодо перерахунку довічного грошового утримання позивача з врахуванням до стажу роботи періоду навчання з 01.09.1968 р. по 22.07.1972 р. у Київському вищому загальновійськовому командному училищі ім.М.В.Фрунзе, як строкової служби, враховуючи наступне.

Відповідно до Указу №584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання зараховується період проходження строкової військової служби. Постановою №865 передбачено зарахування календарного періоду проходження строкової військової служби.

Відповідно до Закону СРСР від 12.10.1967 року № 42 «Про загальний військовий обов'язок», який був чинним у період навчання позивача у Київському вищому загальновійськовому командному училищі ім.М.В. Фрунзе, відокремлені поняття навчання у військово-навчальних закладах та строкова військова служба. Зазначеним Законом встановлено, як виняток, можливість зарахування навчання до періоду строкової військової служби у певних випадках лише при відрахуванні особи із військово-навчального закладу з подальшим проходженням строкової військової служби (ст. 12 вказаного Закону).

Позивач вважає, що правовідносини щодо проходження ним військової служби виникли в 1968-1972 роках та регулювалися Законом СРСР від 12 жовтня 1967 року №42 «Про загальний військовий обов'язок», яким серед іншого передбачено, що громадяни, прийняті у військово-навчальні заклади, перебувають на дійсній військовій службі і називаються курсантами.

Вищенаведені доводи позивача судова колегія вважає безпідставними, оскільки поняття «перебування на дійсній військовій службі» та «строкова військова служба» не є тотожними.

Правова позиція, що час навчання у військовому Вищому навчальному закладі не може бути зараховано до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання висловлена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі № 800/593/16, від 19.04.2018 р. у справі № 800/380/17.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що період навчання позивача з 01.09.1968 року по 22.07.1972 рік, як строкова служба не може бути зараховано до стажу роботи, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог в цій частині.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не врахував наведені норми права, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, належить враховувати, крім роботи на посаді судді (21 рік 09 місяців 01 день), половину строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, (2 роки 4 місяці 26 днів), що становить загалом 24 роки 01 місяць 27 днів і в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді, з 01 лютого 2018 року.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, в зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 28 березня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_3.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.01.2018 року №62 в частині відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання 2 роки 4 місяці 26 днів за час навчання на денній формі в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова на юридичному факультеті з 01.09.1977 року по 24.06.1982 рік.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання судді Горшкова В'ячеслава Миколайовича з врахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання 2 роки 4 місяці 26 днів за час навчання на денній формі в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова на юридичному факультеті з 01.09.1977 по 24.06.1982 року .

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області встановити ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 01.02.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимоги відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 23 листопада 2018 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К В.Кравченко