Справа № 807/922/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/340/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представників відповідачів Семенова О.О., Будюха Д.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі № 807/922/16 (рішення ухвалено в м. Ужгороді, у складі колегії суддів: головуючого судді Гаврилка С.Є., суддів Рейті С.І., Шешені О.М., повний текст рішення складено 18.05.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, Служби Безпеки України про визнання дій протиправними та скасування рапортів і наказу та поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22.07.2016 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, Служби Безпеки України, в якому з урахуванням зміни позовних вимог просив визнати дії начальника УСБУ в Закарпатській області Воєводіна О.В., начальника ВКР УСБУ в Закарпатській області Шурубора О.В., начальника І сектору ВКР УСБУ в Закарпатській області Галішин А.О. про притягненні його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарних стягнень протиправними; визнати протиправними та скасувати наказ начальника УСБУ в Закарпатській області Воєводіна О.В. №98-ос від 22.06.2016, рапорт начальника ВКР УСБУ в Закарпатській області Шурубора О.В. від 04.07.2016, рапорт начальника 1 сектору ВКР УСБУ в Закарпатській області Галішина А.О. від 2.07.2016; Поновити строк на оскарження наказу Голови СБУ від 15.08.2016 №989-ос та наказів від 03.09.2016 за №1073-ос першого заступника Голови СБУ Демчини П.Є. від 16.09.2016 за № 151-ос наказу т.в.о. начальника УСБУ в Закарпатській області Василенкова Є.; визнати дії голови СБУ при притягненні його до дисциплінарної відповідальності протиправними; визнати незаконним та скасувати наказ №989-ос від 15.08.2016 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; визнати дії першого заступника Голови СБУ ОСОБА_2 , т.в.о. начальника УСБУ в Закарпатській області Василенкова С.Ю. протиправними, а накази № 1073-ос від 03.09.2016 та № 151-ос від 16.09.2016 протиправними та скасувати; поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого І сектора відділу контррозвідки УСБУ в Закарпатській області з 03.09.2016.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 08 травня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного наказу начальником УСБУ в Закарпатській області порушено вимоги Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 та Наказ №45 від 04.02.2016 СБУ «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України». Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначає відповідальність за порушення військової дисципліни або громадського порядку. Згідно з п.п. 1,2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України (далі Інструкція) прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Тобто, за п. 2 зазначеної Інструкції, в даному випадку проведення службового розслідування є обов`язковим. Однак, дану норму судом першої інстанції помилково трактовано як таку, що не передбачає обов`язковості такого розслідування.

Також, Голова СБУ в порядку ст. 94 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» скасував дисциплінарне стягнення, накладене начальником УСБУ в Закарпатській області Воєводіним О.В. та наклав суворіше - звільнення. Такі дії Голови СБУ є порушенням вимог ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», згідно яких під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Зазначені обставини мають бути встановлені службовим розслідуванням. Однак, таке не проводилось.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили вимоги апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, представників відповідачів, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що між позивачам та Службою безпеки України було укладено контракт про проходження військової служби в Службі безпеки України строком на 5 років - з 15 червня 2012 року по 15 червня 2017 року (т.1 а.с. 25).

Згідно довідки про проведення бесіди із старшим лейтенантом ОСОБА_1 від 14 червня 2016 року № 58/11/1168 встановлено, що позивача наказом Голови СБУ від 08 червня 2016 року № 693-ос було зараховано у розпорядження начальника УСБУ в Донецькій області (розпорядження ЦУ СБ України від 27 квітня 2016 року № 168/ДСК (досліджено судом під час розгляду справи по суті), однак позивач висловив своє небажання проходити подальшу військову службу в УСБУ України в Донецькій області, а мотиви відмови виконання вказаного наказу позивач зазначив, що викладе в окремому рапорті (т.2 а.с. 55).

Зокрема, судом першої інстанції досліджено наказ Голови СБУ від 08 червня 2016 року № 693-ос про зарахування позивача у розпорядження начальника УСБУ в Донецькій області.

У зв`язку з чим, наказом начальника УСБУ в Закарпатській області Воєводіним О. від 22 червня 2016 року № 98-ос на позивача за порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, у відповідності до пункту «г» статті 68 вказаного Статуту, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (т.1 а.с. 112).

Наказом Голови Служби безпеки України від 15 серпня 2016 року № 989-ос, у відповідності до статті 94 Дисциплінарного статуту Збройних сил України наказ 22 червня 2016 року № 98-ос «Про накладення дисциплінарного стягнення» (попередження про неповну службову відповідність) скасовано.

Водночас, даним наказом на позивача за порушення військової дисципліни, що виразилось у невиконанні Військової присяги, вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 20 Закону України «Про Службу безпеки України», а також невиконання умов контракту від 15 червня 2012 року було накладено дисциплінарне стягнення відповідно до пункту «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (т. 1 а.с. 113).

Не погоджуючись із наказом про звільнення зі служби позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення відповідно до пункту «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, здійснювалося за наявності для цього достатніх підстав, у межах повноважень та в порядку, що передбачені нормативно - правовими актами, а відтак оскаржувані позивачем накази винесені правомірно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо проходження публічної служби, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються, як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами ( ч. 2 ст. 2 цього ж Закону).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до статті 20 частини 1 Закону України «Про службу безпеки України» №2229-ХІІ умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Як встановлено судом, між позивачем та Службою безпеки України було укладено контракт про проходження військової служби в Службі безпеки України строком на 5 років - з 15 червня 2012 року по 15 червня 2017 року (т. 1 а.с. 25).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), а загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548- XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до пункту 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з пунктом 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Таким чином призначення службового розслідування віднесено законодавцем до права, а не обов`язку, відповідного командира.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлені загальні обов`язки покладені на військовослужбовців, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Згідно статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання; підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (стаття 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку; наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Статтею 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає; «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Як видно з матеріалів справи, згідно заяви від 14 грудня 2006 року ОСОБА_1 на ім`я начальника УСБУ в Закарпатській області Рокитського В.Г., під час вступу на військову службу зобов`язався під час навчання та військової служби, зокрема вчасно та якісно виконувати накази командирів та після навчання служити в будь якому регіоні України (т. 2 а.с. 56).

Також, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявна Військова присяга ОСОБА_3 від 25 серпня 2007 року (т. 2 а.с. 57).

Окрім цього,згідно пункту 3.1 контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України ОСОБА_1 від 15 червня 2012 року, останній зобов`язується неухильно виконувати рішення начальників (командирів) щодо переміщення по службі, в тому числі пов`язаного з переїздом в іншу місцевість (т.1 а.с. 25 (на звороті)).

Отже, ОСОБА_1 , як військовослужбовець і співробітник СБУ в Закарпатській області зобов`язаний був виконати наказ Голови СБУ та прибути у розпорядження начальника УСБУ в Донецькій області для несення служби та продовження виконання своїх функціональних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач не виконав узяті під час вступу на військову службу зобов`язання чим порушив Військову присягу, вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 20 Закону України «Про Службу безпеки України».

Статтею 94 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що старший командир має право скасовувати дисциплінарні стягнення, накладені молодшим командиром, якщо він визнає, що стягнення не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, та накладати своєю владою більш суворі стягнення.

Відтак, як видно з матеріалів справи наказом Голови Служби безпеки України від 15 серпня 2016 року № 989-ос, у відповідності до статті 94 Дисциплінарного статуту Збройних сил України наказ 22 червня 2016 року № 98-ос «Про накладення дисциплінарного стягнення» (попередження про неповну службову відповідність) скасовано.

Водночас даним наказом на позивача за порушення військової дисципліни, що виразилось у невиконанні Військової присяги, вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 20 Закону України «Про Службу безпеки України», а також невиконання умов контракту від 15 червня 2012 року було накладено дисциплінарне стягнення відповідно до пункту «є» стані 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (т. 1 а.с. 113).

Колегія суддів вважає, що оскільки позивача було зараховано у розпорядження начальника УСБ України в Донецькій області, і такий відкрито відмовився від проходження військової служби в рамках часткової ротації, а тому на позивача правомірно було накладено дисциплінарне стягнення відповідно до пункту «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Щодо тверджень апелянта про порушення 10-денного терміну накладення дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 87 Дисциплінарний статут Збройних Сил України встановлено строки накладення дисциплінарного стягнення, зокрема, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

У зв`язку із порушення військової дисципліни, а саме не виконанням наказу Голови СБ України від 08.06.2016 № 693-ос, наказом начальника УСБУ від 22.06.2016 № 98-ос на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

15.08.2016 наказом Голови СБ України від 15.08.2016 № 989-ос, на підставі ст. 94 Дисциплінарного статуту ЗСУ, скасовано наказ начальника УСБУ від 22.06.2016 № 98-ос та водночас накладено на апелянта дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Даний наказ Голови СБ України від 15.08.2016 № 989-ос видано на підставі рапорту помічника Голови Служби - начальника Головної інспекції СБ України від 08.08.2016 № 3/3-2695, з якого Голові Служби як старшому командиру і стало відомо про вчинення апелянтом відповідного правопорушення, тобто до закінчення 10-денного терміну від дня, коли старшому командиру стало відомо про відповідний факт.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами відповідачів про те, що Наказ Голови Служби безпеки України від 15 серпня 2016 року № 989-ос був виданий у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Також, як видно з матеріалів справи Рапортом від 04 липня 2016 року начальником ВКР УСБУ в З/о Шурубора О. на позивача накладено дисциплінарне стягнення «догана» за відсутність конкретних результатів оперативно-службової діяльності у першому півріччі 2016 року, відповідно до оцінки результатів службової діяльності органів і підрозділів (т. 1 а.с. 88).

Згідно довідки від 04 липня 2016 року начальника ВКР УСБУ в З/о Шурубора О., підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало неналежне виконання своїх службових обов`язків та порушення військової дисципліни, що призвело до відсутності результатів оперативно - службової діяльності у першому півріччі 2016 році (т. 1 а.с.а.с. 85-87).

Зокрема, вказаною довідкою встановлено, що позивачем неналежно виконувались покладені на нього функціональні обов`язки та накази командирів у зв`язку з чим позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 16 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Перелік функціональних обов`язків позивача визначені його посадовою інструкцією від 02 квітня 2016 року, з тексту якої видно, що до обов`язків позивача входить, зокрема планування оперативно-службової діяльності підрозділу (т. 2 а.с. 54), яка була доведена позивачу у встановленому порядку та підписана ним особисто.

В матеріалах справи наявна довідка від 04 липня 2016 року начальника відділу контррозвідки Управління СБУ в Закарпатській області полковника ОСОБА_4 , відповідно до якої підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало неналежне виконання своїх службових обов`язків та порушення військової дисципліни (т. 1 а.с. 86).

В даній довідці вказано зокрема наступне:

08.12.2015 заступником начальника УСБУ проведено заслуховування особового складу ВКР УСБУ за результатами оперативно-службової діяльності у 2015 році. При цьому, оперативно-службова діяльність старшого лейтенанта ОСОБА_1 у 2015 році визнана малоефективною й такою, що потребує оптимізації (протокол № 2/98 від 22.01.2016).

15.01.2016 т.в.о. начальника УСБУ провів службову нараду з особовим складом ВКР УСБУ, у ході якої заслухав доповіді присутніх співробітників (у т.ч. ОСОБА_1 ), за результатами яких надав вказівки зокрема: старшому лейтенанту ОСОБА_1 вказано активізувати оперативно-службову діяльність (протокол службової наради № 2/98 від 22.01.2016).

29.03.2016 заступником начальника УСБУ було проведено підсумкову нараду за результатами оперативно-службової діяльності ВКР УСБУ за 1 квартал 2016 року. У зв`язку з відсутністю кінцевих результатів, оперативно- службова діяльність старшого лейтенанта ОСОБА_1 визнано полковником ОСОБА_5 малоефективною й такою, що потребує активізації, співробітнику оголошено догану та надано вказівку доповісти пропозиції по активізації контррозвідувальної діяльності по своїй лінії роботи (протокол наради № 2/759 від 31.03.2016).

Також, з довідки від 12 липня 2016 року начальника 1 сектору ВКР УСБУ в Закарпатській області Галішин А., (т. 1 а.с. 89) видно, що графіком вербувань відділу контррозвідки Управління СБУ в Закарпатській області від 06 січня 2016 року затвердженого начальником Управління полковником ОСОБА_6 , на травень 2016 р. було заплановано проведення вербування ОСОБА_1 .. Водночас, станом на 12 липня 2016 р. оперуповноваженим 1 сектору відділу контррозвідки капітаном ОСОБА_1 в порушення вимог Інструкції про порядок здійснення Службою безпеки України конфіденційного співробітництва, затвердженого наказом СБУ від 15.08.2014 року № 033, не здійснюються заходи щодо удосконалення негласного апарату оперативним співробітником не проводиться комплекс заходів з пошуку, ретельної перевірки і всебічного вивчення осіб, придатних до конфіденційного співробітництва. Жодного кандидата на вербування зазначеним співробітником не оформлено та не взято у вивчення та перевірку. За результатом дослідження стану та організації роботи з негласним апаратом та довіреними особами а Управлінні СБУ в Закарпатській області, комісією Управління зазначено недосконалу організацію роботи щодо підбору га вивченню кандидатів на вербування, у тому числі ОСОБА_1 згідно доповідної записки за результатами тематичної перевірки від 14 травня 2016 року. У зв`язку з чим, за неналежне невиконання своїх службових обов`язків та порушення військової дисципліни, капітан ОСОБА_1 було притягнено до дисциплінарної відповідальності .

Колегія суддів зазначає, що вищенаведене підтверджує відсутність конкретних результатів в оперативно-службовій діяльності апелянта, що є неналежним виконанням ним своїх обов`язків, а також свідчить про неодноразове попередження про вказане з боку керівництва.

Щодо тверджень апелянта про безпідставність притягнення його до дисциплінарної відповідальності за невиконання покладених на нього завдань, так як останній в період з 10 травня 2016 року по 13 червня 2016 року перебував у черговій щорічні відпустці перебував у відпустці, колегія суддів такі не бере до уваги, оскільки позивач до 10 травня 2016 року перебував на службі, крім того, у вищезазначеній довідці зазначено про те, що позивачем станом на 12 липня 2016 року не здійснено певні дії.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що накладені на позивача дисциплінарні стягнення у вигляді догани є правомірними, так як позивач неналежно виконував свої службові обов`язки внаслідок чого у нього відсутні конкретні результати оперативно-службової діяльності .

Посилання позивача на те, що він не зобов`язаний виконувати кількісні показники і що діяльність військовослужбовця СБУ не оцінюється за статистичними показниками є не переконливими, позаяк він не виконував вимоги свого керівництва, що є також порушенням військової дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі №807/922/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 20.11.2018