Справа № 813/1797/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Качур Р.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/424/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 813/1797/18 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

02.05.2018р. позивач ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення № від 02.12.2016р.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2018р. дану позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених недоліків. А саме, суд зобов'язав позивача подати заяву про поновлення строку звернення з позовом до суду та письмові докази які підтверджують поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду.

На виконання вимог даної ухвали позивач 25.05.2018 р. подала заяву про поновлення строку звернення з позовом до суду в якій зазначила, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин оскільки, відповідь податкового органу про розгляд скарги від 06.02.2018 р. отримала 19.04.2018р.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. позов залишено без розгляду, у зв'язку із пропуском строку звернення з позовом до суду без поважних причин.

Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. скасувати та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів залишає без задоволення письмове клопотання апелянта про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю адвоката оскільки, відсутні докази які підтверджують дану обставину.

При цьому, неявка в судове засідання апелянта та його представника колегія суддів розцінює як зловживання своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

02.12.2016р. податковим органом на підставі ч.10 та п.2 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування винесено рішення №, яким застосовано до ФОП ОСОБА_2 штраф за період з 23.07.2013р. по 22.10.2015р. у розмірі - 621,66 грн., за період з 21.01.2015р. по 15.11.2016р. у розмірі - 1653,07 грн. та пеня у розмірі - 4261,54 грн.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості по коду класифікації доходів бюджету 71040000, станом на 31.01.2018р. становить 9025,75 грн., а тому податковим органом сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018р. № Ф-299-25. ( а.с. 20 )

Не погодившись із даною вимогою, ФОП ОСОБА_2 14.03.2018 р. подала скаргу до податкового органу щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018р. № Ф-299-25. ( а.с. 21 )

Проте, позивач не зазначає в даній скарзі про оскаржуване рішення № від 02.12.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування ) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

За результатами розгляду скарги від 06.02.2018 р., податковий орган рішенням від 16.04.2018р. № 5487/0/99-99-11-02-02-25 відмовив ФОП ОСОБА_2 у задоволенні даної скарги.

23.04.2018р. позивач звернулась в суд із даним позовом про визнання протиправним та скасування рішення № від 02.12.2016р.

Тобто, предметом спору в даній справі є рішення податкового органу № від 02.12.2016р., а не вимога про сплату боргу ( недоїмки ) від 06.02.2018 р.

З копії повідомлення про вручення поштового відправлення із кодовим штриховим ідентифікатором за № 143 видно, що ОСОБА_2 отримала дане рішення від податкового органу 17.12.2016р.

Отже, позивач про порушення свої прав а саме, про наявність оспорюваного рішення дізналась 17.12.2016 р., отримавши від податкового органу поштовим зв'язком копію даного рішення, а в суд звернулась 23.04.2018 р.

Разом з тим, позивач оскаржує вищевказане рішення № від 02.12.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке прийнято на підставі приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

п.1.3. п.1 ПК України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Згідно ч.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення.

Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

ч.1 ст.17 КАС України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом

Із змісту ч.4 ст.122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, положення ч.4 ст.122 КАС України передбачають врегулювання спірних правовідносин із застосуванням процедури досудового врегулювання, у позасудовому порядку, для яких встановлено спеціальний строк.

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що позивач в розумінні ч.1 ст.17 КАС України скористалась правом досудового врегулювання спору щодо оскарження податкової вимоги від 06.02.2018 р. № Ф.

Проте, позивач не скористалась правом досудового врегулювання спору та не оскаржувала до податкового органу рішення № від 02.12.2016р., який є предметом спору.

Тому, колегія суддів вважає, що застосовувати до даних правовідносин ч. 4 ст. 122 КАС України та вважати що ОСОБА_2 скористалась можливістю досудового порядку вирішення спору та в межах тримісячного строку, який обчислюється з дня вручення рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень позивач вчасно звернулась в суд не має правових підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що 23.04.2018 р. позивач із пропуском десяти календарних днів після отримання 17.12.2016р. оспорюваного рішення від 02.12.2016 р. звернулась з позовом до суду. Тобто, ОСОБА_2 пропустила без поважних причин строк звернення з позовом до суду.

За таких обставин, з урахуванням відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанцій обґрунтовано застосував наслідки пропуску строку звернення з позовом до суду, які передбачені ч.ч.3,4 ст.123, п.8 ч.1 ст. 240 КАС України залишивши позов без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів керуючись ст.139 КАС України, дійшла висновку що слід стягнути з апелянта в користь держави несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі - 1762 грн. 00 коп.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2018р. відстрочено апелянту сплату судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. до винесення рішення у справі.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 813/1797/18 - без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 813/1797/18 в розмірі - 1762 (одна тисяча шістдесят два) грн 00 коп. на рахунки за наступними реквізитами: «Отримувач коштів - УК у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО - 899998; рахунок отримувача - 1057; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - *;101; судовий збір за подання апеляційної скарги; справа № 813/1797/18; Восьмий апеляційний адміністративний суд».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 21.11.2018р.