Справа № 216/428/18(2-а/216/155/18)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 216/428/18(2-а/216/155/18)
(суддя Сидорак В.В., м. Кривий Ріг)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №3 УПП БП у Хмельницькій області Барановського Владислава Ігоровича на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2018 року в адміністративній справі №216/428/18(2-а/216/155/18) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 УПП БП у Хмельницькій області Барановського Владислава Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 25 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 УПП БП у Хмельницькій області Барановського Владислава Ігоровича, згідно з яким просить визнати незаконною та скасувати постанову відповідача БР №224724 від 05.01.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по адміністративній справі у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач притягнув його до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивована тим, що відповідачем не надано доказів існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач правомірно прийняв оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії БР №224724 від 05.01.2018 року винесеною відповідачем, 05.01.2018 року о 14:20 годині на автодорозі М-12 268 км. в сторону м. Хмельницький ОСОБА_2 керував транспортним засобом та перетнув суцільну лінію розмітки 1.1 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.5).

Законність і обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту 8.5.1 пункту 8.5 розділу 8 Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

В свою чергу, відповідно до підпункту 1.1 пункту 34.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення 05.01.2018 року відносно ОСОБА_2 (СД-диск наявний в матеріалах справи а.с.17) вбачається, що на ньому зафіксовано діалог між позивачем та відповідачем, в той час як не можливо беззаперечно стверджувати, що водій ОСОБА_2 допустив порушення вимог дорожньої розмітки.

Наданий відповідачем диск в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП не містить фіксації факту порушення позивачем 05.01.2018 року вимог дорожньої розмітки. Слід зазначити й те, що з відеофіксації вбачається, що позивач заперечував проти висновку відповідача щодо порушення ним 05.01.2018 року вимог дорожньої розмітки та перетину суцільної лінії розмітки.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що за відсутності належних та допустимих доказів, вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 УПП БП у Хмельницькій області Барановського Владислава Ігоровича - залишити без задоволення, а рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2018 року в адміністративній справі №216/428/18(2-а/216/155/18) - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко