Справа № 320/6262/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 листопада 2018 року 320/6262/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - Борисова І.І.,

представника відповідача - Гапича Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду 22.11.2018 звернулось Головне управління ДФС у Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" , у якому просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна позивача, накладеного рішенням начальника ГУ ДФС у Київській області від 21.11.2018.

Вказана заява обґрунтована тим, що посадовими особами ТОВ "ОСНОВА" протиправно не допущено контролюючий орган до перевірки, призначеної на підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "ОСНОВА" від 15.11.2018 №2493.

Відповідач із поданою ДФС заявою не погодився, у своїх запереченням зазначив, що на його думку, заява про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, є передчасною, адже ТОВ "ОСНОВА", не погоджуючись із наказом про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "ОСНОВА" від 15.11.2018 №2493, звернулась до суду з позовом про його скасування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 заяву про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків призначено до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 23.11.2018, прибули представник позивача та представник відповідача. Під час судового засідання, представник позивача просив задовольнити заяву ДФС, представник відповідача заяву не визнав, посилаючись на її необґрунтованість.

Розглядаючи подану Державною фіскальною службою заяву по суті, суд виходив із наступного.

Як убачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №755/16396/16, був виданий наказ від 15.11.2018 №2493, яким вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСНОВА».

Разом з цим, ТОВ «ОСНОВА» відмовило у допуску фахівців ГУ ДФС у Київській області до перевірки, ініційованої наказом ГУ ДФС у Київській області від 15.11.2018 №2493, про що складено акт не допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 20.11.2018 №1168/10-36-14-12/13669489.

У зв'язку із не допуском посадових (службових) осіб контролюючого органу для проведення перевірки, рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 22.11.2018 до ТОВ «ОСНОВА» вирішено застосувати умовний адміністративний арешт майна, обґрунтованість якого є предметом даної заяви.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів визначені статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється, у тому числі, на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

При цьому, пунктом 2 частини 4 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Суд зазначає, що спір про право у контексті розглядуваної норми має місце у разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин звернення з відповідною заявою.

Між тим, стаття 283 Кодексу адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку у залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права, що не обмежуються виключно зверненням до відповідного суду. Так, суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено заяву.

Судом з'ясовано, що не допустивши посадових осіб контролюючого органу до перевірки, відповідач оскаржив наказ від 15.11.2018 №2493, яким вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСНОВА» до Київського окружного адміністративного суду, що убачається із ухвали про відкриття провадження від 22.11.2018 в адміністративній справі №320/6242/18.

Таким чином, судом встановлено, що у спірних правовідносинах існує спір про право, оскільки ТОВ «ОСНОВА» заперечує законність проведення перевірки, не допуск до якої й зумовив звернення ГУ ДФС у Київській області із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, та вчиняє дії, направлені на відновлення порушеного на його думку права.

Одночасно, суд зазначає, що КАС України встановлений особливий порядок розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, який передбачає, що суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Беручи до уваги обмежені строки розгляду зазначених заяв, а відтак і обмежений час, відведений учасникам справи для підготовки до неї, суд вважає за можливе прийняти до уваги докази, подані відповідачем безпосередньо у судовому засіданні.

Існування у спірних правовідносинах спору про право виключає можливість розгляду заяви контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку, встановленому статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

У частині, що неврегульована статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні дії суду під час розгляду таких заяв визначаються загальними нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Оскільки статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України не визначені процесуальні дії суду, коли на стадії судового розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків виявилось, що між сторонами існує спір про право, суд за аналогією закону застосовує такі ж процесуальні наслідки, що передбачені пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, для стадії судового розгляду справи, а саме, закриває провадження у справі за зверненням органів доходів і зборів.

При цьому суд роз'яснює, що заявник має право звернутися з такими самими вимогами до суду у загальному порядку.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 7, 238, 243, 248, 256, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за заявою Головного управління ДФС у Київській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА".

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Згідно з частиною восьмою статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення у порядку, встановленому статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 23.11.2018 о 14:50 год.

Суддя Лисенко В.І.