Справа № 822/540/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/540/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

19 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Державної фіскальної служби України, Головного управлінння Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 09.02.2018 звернувся із адміністративним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про затвердження висновку щодо призначення йому одноразової грошової допомоги з врахуванням відсотку втрати працездатності;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області надіслати висновок, виходячи з 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України затвердити висновок ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2018 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України щодо затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з врахуванням відсотку втрати працездатності.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Хмельницькій області надіслати висновок, виходячи із 200 - кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та зобов'язано Державну фіскальну службу України затвердити висновок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" прямо вказано, що одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності працівника міліції.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

22.02.2017 постановою Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/549/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Хмельницькій області задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо не подання до Державної фіскальної служби України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) ОСОБА_2, висновку щодо виплати грошової допомоги разом із підтверджуючими документами, які подані до заяви. Зобов'язано ГУ ДФС у Хмельницькій області направити до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 ОСОБА_2

Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №822/549/17 набрала законної сили 29.03.2017.

Виконуючи вищевказану постанову окружного суду Головне управління ДФС у Хмельницькій області сформувало, а ДФС України затвердило висновок від 19.04.2017 про призначення одноразової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 174000,00 грн., з врахуванням відсотку втрати працездатності.

Вищевказане підтверджується висновком про призначення підполковнику податкової міліції ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції від 19.04.2017 та платіжним дорученням №1664 від 01.12.2017 на суму 174000,00 грн.

Позивач, вважаючи, що відповідачами невірно сформовано та затверджено висновок про призначення йому одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції від 19.04.2017 року з врахуванням відсотку втрати працездатності зазначеного у довідці МСЕК, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачами не спростовано протиправність власних рішень щодо затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з врахуванням відсотку втрати працездатності,

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

При цьому, у вищевказаному Законі та у постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 зазначений розмір належної позивачу виплати в 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб, у разі встановлення ІІ групи інвалідності.

Отже, вказаними нормами визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому ІІ групи інвалідності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

При цьому, обраховуючи суму одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах податкової служби для позивача ГУ ДФС у Хмельницькій області застосувала наступну формулу: 1450 (прожитковий мінімум на час встановлення інвалідності) х 200-кратний розмір х 60% (втрата працездатності) = 174000,00 грн.

Проте, на думку суду, застосування 60 % втрати працездатності для визначення розміру грошової допомоги суперечить ст. 23 Закону України "Про міліцію" у відповідній редакції, яка містить чіткий розмір, а саме: 200-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у випадку встановлення працівнику міліції ІІ групи інвалідності. З аналізу статті судом встановлено, що ступінь втрати працездатності застосовується для визначення групи інвалідності особи при її встановленні.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Відповідачі не повинні були на власний розсуд тлумачити рішення суду, яке підлягало виконанню.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні по справі "Брумареску проти Румунії" Суд зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (Brumarescu v. Romania № 28342/95). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі "Рябих проти Росії" № 52854/99).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №822/549/17 не містить кількох варіантів тлумачення, при цьому у разі, якщо призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, необхідно було б здійснити з врахуванням показника ступеня втрати працездатності позивача (відповідного коригування), про це було б обов'язково вказано у рішенні суду.

Таким чином, відповідач 1 - Головне управління ДФС в Хмельницькій області при формуванні, а відповідач 2 - ДФС України при затвердженні висновку про призначення одноразової допомоги позивачу з врахуванням 60 % втрати працездатності діяли протиправно, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, відповідачі повинні були визначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області зверталось до суду з аналогічною апеляційною скаргою у цій справі. За результатами розгляду вказаної скарги апеляційним судом прийнято постанову від 04.07.2018 якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2018 без змін.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача 1 не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.