Справа № 343/1000/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/941/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Іщук Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, ухвалене суддею Гундяк В.Д., м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

04.06.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача; зобов'язати відповідача призначити їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач не досягла 60 річного віку та не є особою з інвалідністю, не є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника в змісті ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що давало б їй право на призначення відповідної пенсії. Крім того, інша умова, передбачена положеннями абз.2 ч.1 ст.36 Закону, теж не може бути підставою для призначення позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника, так як відповідно до розпорядження за №153220 від 24.11.2017 року ОСОБА_1 з 28.10.2017 року отримує пенсію у розмірі 1 723,04 грн., а відтак не втратила джерело засобів до існування. Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу визначені чинним законодавством України підстави для призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де вказано, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, якщо а одержували від померлого годувальника, кошти, для яких його допомога б постійним і основним джерелом засобів до існування, але які і самі одержували пенсію, мають право перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відтак, апелянт вважає, що вона має право на призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника - її чоловіка - інваліда II групи ОСОБА_2

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути заяву в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 30.04.1988 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, чоловік позивача - інвалід II групи ОСОБА_2 помер 25.01.2018 року (а.с.10).

Також встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримував пенсію по інвалідності в сумі 5 558,39 грн. до дня смерті (а.с.8), що підтверджується довідкою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області №1100 від 18.05.2018 року.

Також встановлено, що відповідно до протоколу управління Пенсійного воду №10325 від 31.01.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як робітниці текстильного виробництва по Списку №2 виробництв і професій (а.с.24).

Згідно поданої позивачем заяви від 01.11.2017 року розпорядженням від 24.11.2017 року їй здійснено перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку із звільненням із роботи (а.с.25,26).

ОСОБА_1 01.03.2018 звернулася до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із письмовою заявою від 28.02.2018 про призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2.

Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом від 12.04.2018 №4717/03-Д повідомило позивача про відмову їй у призначенні пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки відсутні підстави, передбачені положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині 1 статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною 2 вказаної норми непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальник (частина 3 статті 36 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші.

Встановлено, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2, виданого Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 22.01.1998 року. Отже, на момент звернення до пенсійного органу позивач не досягла пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону № 1058-IV.

Законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім'ї які мають право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв'язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV віку пенсії у зв'язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент звернення позивача до пенсійного органу визначені чинним законодавством України підстави для призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника відсутні, відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні вказаної пенсії.

На думку суду апеляційної інстанції, позовні вимоги ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій є безпідставними, тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні таких.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі №343/1000/18 за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Т. В. Онишкевич
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 20.11.2018р.