Справа № 807/1183/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 листопада 2018 року

справа №807/1183/16

адміністративне провадження №К/9901/63353/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у складі судді Луцович М.М. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у складі колегії суддів Затолочного В. С., Бруновської Н. В., Запотічного І. І. у справі № 807/1183/16 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25 серпня 2016 року № , яким застосовано штраф у загальному розмірі 119 021 грн 39 коп. та № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 476 200 грн 10 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

16 квітня 2018 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень внаслідок порушення податковим органом порядку проведення камеральної перевірки внаслідок необхідності її проведення протягом 30-денного строку з моменту подання податкової звітності з податку на додану вартість.

08 жовтня 2018 року відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

У касаційній скарзі, податковий орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставного застосування судами положень пункту 200.10 статті 200, незастосування вимог статті 76, 102 Податкового кодексу України, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

11 жовтня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача та витребувано з Закарпатського окружного адміністративного суду справу № 807/1183/16.

23 жовтня 2018 року справа № 807/1183/16 надійшла до Верховного Суду.

Відзив позивача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що у серпні 2016 року податковим органом проведено камеральну перевірку щодо дотримання встановлених законодавством граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість та своєчасної сплати податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 08 серпня 2016 року № 24/12-01/31179046 (далі - акт перевірки).

25 серпня 2016 року на підставі акта перевірки посадовою особою податкового органу винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, висновувалися з того, що камеральна перевірка проведена поза межами тридцятиденного строку, передбаченого пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, отже висновки такої перевірки не можуть бути покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з такого.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (у редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Порядок проведення камеральної перевірки та його процедуру врегульовано статтею 76 Податкового кодекс України. Зокрема, така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Відповідно до пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Обмеження щодо строків проведення камеральної перевірки, передбачене пунктом 76.3 статті 76, так само як і пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, на які послалися суди попередніх інстанцій, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки у цій справі мова йде про несвоєчасну реєстрацію та нездійснення реєстрації податкових накладних/ розрахунків до них, а не про подання податкової декларації чи уточнюючого розрахунку до неї.

Склад податкових правопорушень, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень доводиться податковим органом на підставі двох груп правопорушень - несвоєчасної реєстрації та нереєстрація податкових накладних/розрахунків (податкове повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року № ), а також порушення строків сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість (податкове повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року № ).

Щодо податкового повідомлення-рішення №

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120-1 цього Кодексу застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 15 664 грн 48 коп. за затримку реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму податку на додану вартість 156 644 грн 55 коп.; у розмірі 20 % у сумі 14 422 грн 23 коп.; у розмірі 50% за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму податку на додану вартість 177 869 грн 36 коп.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10, 20, 30, 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, залежно від тривалості порушення терміну реєстрації.

Пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачена можливість застосування штрафу у розмірі 50% суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

За змістом абзаців 14-16 пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням таких граничних строків: для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, що настає за місяцем, у якому вони складені.

Процедуру реєстрації податкових накладних визначають пункт 201.10 Податкового кодексу України та Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 № 1246. Дотримання строків реєстрації податкових накладних продавцем є визначальним. Недотримання цих вимог не тільки є порушенням податкової дисципліни продавця товару/послуг. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Судами попередніх інстанцій взагалі не досліджувалися обставини, якими податковий орган доводить склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення від 25 серпня 2016 року № , судами не встановлено з яких причин Підприємством допущено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/ розрахунків коригування, не з'ясовано чи вчиняв дії платник податків, спрямовані на їх своєчасну реєстрацію, та чи було дотримано платником податків порядок реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування, що зумовлює необхідність здійснення нового розгляду справи.

Судам під час нового розгляду справи слід враховувати, що об'єктом камеральної перевірки є, серед іншого, дані Єдиного реєстру податкових накладних. Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов'язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 ПК України.

Предметом камеральної перевірки, у розумінні підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року та з урахуванням внесених змін, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних.

Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, що свідчить про змістовне уточнення законодавцем правового регулювання цього питання шляхом доповнення з 1 січня 2017 року підпункту 75.1.1 абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Щодо податкового повідомлення-рішення №

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення строку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 476 200 грн 10 коп., що становить 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання у розмірі 7 381 000 грн 50 коп.

Верховний Суд висловлює аналогічні зауваження щодо не дослідження судами попередніх інстанцій обставин, покладених в основу прийняття податкового повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року № . Відтворення висновків акта перевірки не є достатнім встановленням обставин справи.

Водночас під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій слід враховувати, що протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

Верховний Суд зазначає, що під час проведення камеральної перевірки (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним порядком та даних відповідних Реєстрів. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Згідно з частинами першої, другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє після 15 грудня 2017 року) суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За змістом частин другої та третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінки кожному специфічному, доречному та важливому аргументу, що є порушенням не тільки вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, але й невиконанням зобов'язань щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановивши фактичні обставини, що мають значення для справи, а також помилкове тлумачення норм матеріального права, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у справі № 807/1183/16 скасувати.

Адміністративну справу № 807/1183/16 направити на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер