Справа № 446/1563/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа №446/1563/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45378/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого суді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 446/1563/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Кам'янка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - об'єднане управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою об'єднаного управління ПФУ

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Курильця А.Р., суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І., -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати доплати до пенсії - підвищення, як реабілітованому громадянину у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV);

- зобов'язати відповідача виплатити неодоодержане підвищення до пенсії за період з 01 серпня 2013 року по 30 липня 2016 року та виплачувати у подальшому.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 послалась на те, що отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії як реабілітованій особі, розмір якої не відповідає розміру, встановленому пунктом «г» статті 77 Закону № 1788-ХІІ.

Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області постановою від 11 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправними дії об'єднаного управління ПФУ щодо невиплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, надбавки до пенсії як члену сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону № 1788-ХІІ із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону № 1058-IV, починаючи з 12 лютого 2016 року з врахуванням виплачених сум;

- зобов'язав об'єднане управління ПФУ проводити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону № 1788-ХІІ, в розмірі 25% мінімальної пенсії з віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV, починаючи з 12 лютого 2016 року, з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

В решті позовні вимоги - залишив без розгляду.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі - постанова № 654), звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону № 1788-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а відтак дії пенсійного органу є неправомірними. При цьому, суди попередніх інстанцій задовольнили позовні вимоги в межах строку звернення до адміністративного суду.

16 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, об'єднане управління ПФУ просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV не може застосовуватися для обчислення підвищення пенсій громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, та членам їх сімей, яких було примусово переселено, оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 червня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії примусово переселених членів сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого в розмірі 43 грн 52 коп. на підставі постанови № 654.

Відповідно до архівної довідки від 28 грудня 1990 року № 4/4-2052, позивачку виселено 27 січня 1948 року на спецпоселення. Відповідно до статті 3 Закону УРСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» позивач була реабілітована (а.с.3).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень пункту «г» частини першої статті 77 Закону № 1788-ХІІ громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови № 654 установлено, що з 1 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Згідно із пунктом 6 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом № 1788-XII. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон № 1788-ХІІ має вищу юридичну силу в порівнянні з постановою № 654, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, судами зроблено правильний висновок про незаконність дій відповідача щодо виплати підвищення до пенсії у розмірі меншому, ніж це передбачено пунктом «г» частини першої статті 77 Закону № 1788-ХІІ.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кам'янка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі № 446/1563/16-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду