Справа № 817/3259/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 листопада 2018 року

справа №817/3259/15

адміністративне провадження №К/9901/12482/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у складі судді Жуковської Л.А. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у складів Шевчук С.М., Майор Г.І., Одемчук Є.В. у справі №817/3259/14 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (правонаступником якої є Рівненська об'єднана державна податкова інспекція ДФС у Рівненській області) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець, позивач у справі, платник податків) звернувся до суду з позовом до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій при проведенні перевірки з 24 червня 2015 року по 08 липня 2015 року, результати якої відображені в акті документальної планової виїзної перевірки від 22 липня 2015 року №313/17-НОМЕР_1 та визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 22 липня 2015 року №Ф-, в якій зазначена недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 81158,58 грн., з мотивів протиправності дій та безпідставності формування вимоги податковим органом.

23 лютого 2016 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду, позов Підприємця задоволено повністю, визнано протиправними дії податкового органу при проведенні перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 24 червня 2015 року по 08 липня 2015 року, результати якої відображені в акті документальної планової виїзної перевірки від 22 липня 2015 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 липня 2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 81158,58 грн.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року, прийнято нову постанову, якою відмовлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову.

14 липня 2017 року позивачем подана касаційна скарга, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову цього суду та залишити силі постанову суду першої інстанції.

17 серпня 2016 року податковим органом подані заперечення на касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, які долучені до матеріалів справи, відповідач посилається на те, що рішення суду апеляційної інстанції є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог діючого законодавства України, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

15 липня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу №817/3259/15 з Рівненського окружного адміністративного суду.

03 серпня 2016 року справа №817/3259/15 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

31 січня 2018 року справу №817/3259/14 разом із матеріалами касаційного провадження №К/9901/12482/18 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податковим органом на підставі наказу від 28 травня 2015 року №110 у червні - липні 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, результати якої викладені в акті перевірки від 22 липня 2015 року №313/17-НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

На підставі акта документальної планової виїзної перевірки від 22 липня 2015 року керівником податкового органу прийнята вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22 липня 2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 81158,58 грн.

Склад правопорушення покладеного в основу прийняття вимоги полягає у не підтвердженні в ході перевірки задекларованої позивачем суми витрат первинними документами, що підтверджують зв'язок цих витрат з господарською діяльністю позивача, що призвело до заниження позивачем витрат за 2014 рік на суму 2083426,87 грн, та як наслідок заниження на вказану суму загального оподатковуваного доходу та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 81158,57 грн.

Вимога прийнята на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2014 року №2464 (ділі - Закон 2464).

Суд визнає, що обчислення єдиного внеску є похідним від встановленого порушення податковим органом у акті перевірки та збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за порушення положень пункту 164.3 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.1, 177.2,177.4 статті 177 Податкового кодексу України (том 4 аркуш справи 69).

Оцінюючи спірні правовідносини суд апеляційної інстанції не врахував наявність підстав звільнення від доказування, а саме обставин, встановлених рішенням в адміністративній справі №817/3431/15, що набрало законної сили, у якій беруть участь ті саме особи, стосовно яких встановлені обставини постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у справі №817/3431/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року.

Цими судовими рішеннями повністю задоволено позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, визнані протиправними дії Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області при проведення перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 24 червня 2015 року по 08 липня 2015 року, результати якої відображенні в акті документальної планової виїзної перевірки № 313/17-НОМЕР_1 від 22 липня 2015 року та визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області № від 06 серпня 2015 року , № від 06 серпня 2015 року , № від 07 серпня 2015 року, № від 07 серпня 2015 року, № від 26 жовтня 2015 року, № від 26 жовтня 2015 року.

Суд зазначає, що на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції 22 червня 2016 року, постанова суду першої інстанції у справі №817/3431/15 набрала законної сили 13 червня 2016 року.

Ухвалюючи постанову у даній справи суди попередніх інстанцій не врахували похідний характер визначення єдиного внеску, та зв'язок об'єкта його визначення із іншими податками, зокрема податком на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, не встановили склад правопорушення, яке призвело до донарахування єдиного внеску та наявність «недоїмки» за обліковою карткою позивача, як платника внеску яка увійшла до предмету спірної вимоги. Судами попередніх інстанцій не встановлена та не оцінена правомірність визначення податковим органом єдиного внеску не на підставі документів, а по факту їх відсутності, стосовно формування витрат та їх зв'язку із господарською діяльністю позивача.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права внаслідок не дослідження зібраних у справі доказів, що є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі №817/3259/14 скасувати.

Направити справу №817/3259/14 на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер