Справа № 463/5616/18
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/5616/18
Провадження № 2-а/463/269/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції м. Львова Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №617133 від 14 вересня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.09.2018р. відносно нього інспектором поліції винесено оскаржувану постанову згідно якої його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 14.09.2018р. о 22.20. год. в м. Львові на вул. Зелена, 312 керував транспортним засобом в темну пору доби, в якому не світила передня ліва фара в режимі ближнього світла, а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в», п. 2.1 «ґ» ПДР України. Зокрема, перед початком руху переконався в тому, що всі прилади, в тому числі фари перебувають у справному стані і можливо під час руху в'їхав у яму, після чого перестало світити ближнє світло фар, однак через те, що дальнє світло фар було увімкненим, не помітив цієї неполадки. Після того, як його зупинили працівники поліції у їх присутності виправив такий недолік. Натомість, згідно положень ПДР України заборонено рух транспортного засобу у темну пору доби без включених фар як ближнього, так і дальнього світла, чого в даному випадку не було. Оскільки порушень вимог ПДР України не вчиняв, вважає, що працівник поліції незаконно здійснив його зупинку та як наслідок, виніс незаконну постанову. Крім того, працівник поліції порушив його право на правову допомогу. Зокрема, заявив усне клопотання що має намір скористатись правовою допомогою, проте працівник поліції повідомив, що адвокат повинен прибути протягом 30 хв., або ж він може отримати консультації в телефонному режимі. Оскільки на момент зупинки був пізній час, з об'єктивних причин не міг скористатись правовою допомогою, а його пропозиція про відкладення розгляду справи була відхилена. Також, було порушено процедуру розгляду справи. Працівник поліції не представився та не вказав своїх даних і по суті, виніс постанову без попереднього розгляду справи. Тому, оскаржувану постанову вважає незаконною та просить її скасувати.

Ухвалою судді від 02.10.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу строк для подання відзиву.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1, повноваження якої підтверджуються ордером на надання правової допомоги серії ЛВ № 143514 позовні вимоги підтримала. Крім вищенаведеного, додатково пояснила, що у зв'язку з відсутністю правових підстав для зупинки транспортного засобу позивача, у останнього не виникало обов'язку пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно, у працівника поліції не було права вимагати такий поліс для огляду, а відносно керування транспортним засобом, на якому не горіла ліва фара ближнього світла працівнику поліції належало обмежитись попередженням. Також, справа підлягала розгляду за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тоді як оскаржувана постанова винесена за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що додатково характеризує винесену відповідачем постанову як незаконну. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не скерував. З огляду на положення ч. 3 ст. 268 КАС України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З постанови серії НК № 617133 від 14.09.2018р., копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.3), вбачається, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., у зв'язку із скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що останній 14.09.2018р. о 22.20. год. в м. Львові на вул. Зелена, 312 керував транспортним засобом в темну пору доби, в якому не світила передня ліва фара в режимі ближнього світла, а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в», п. 2.1 «г» ПДР України.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оглянутого судом відеозапису обставин події, що також відображено в мотивах позову, підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало те, що в останнього на не працює ліва фара ближнього світла.

За змістом пп. «в» пп. 31.4.3 п. 31.4 Розділу 31 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Оскільки факт керування транспортним засобом, на якому в момент зупинки не горіла ліва фара ближнього світла позивачем визнається, доводи останнього про відсутність підстав для такої зупинки суд відкидає.

В свою чергу, посилання в мотивах позову на п. 19.1 ПДР України суд вважає невірним, оскільки вказана норма регулює порядок користування зовнішніми світловими приладами, тоді як норма, порушення якої інкриміновано позивачу (пп. «в» пп. 31.4.3 п. 31.4 Розділу 31 ПДР України), встановлює заборону використання транспортного засобу у випадку наявності тих чи інших несправностей.

Згідно п. «ґ» п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З об'єктивної сторони, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП виражається у кількох формах, однією з яких є керування транспортним засобом особою, яка не пред'явила поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З аналізу зазначених норм слідує, що обов'язок водія пред'явити поліс не стоїть в залежності від причин зупинки транспортного засобу і тим більше, питання про правомірність чи неправомірність здійснення такої зупинки, оскільки невиконання такого обов'язку створює самостійний склад адміністративного правопорушення, а причина зупинки не може звільняти водія від обов'язку пред'явити поліс працівнику поліції на його вимогу.

Тому, суд відкидає доводи представника позивача про відсутність у її довірителя обов'язку пред'явити працівнику поліції для огляду поліс обов'язкового страхування, а оскільки факт непред'явлення цього полісу, додатково підтверджується оглянутим відеозаписом обставин події, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Що стосується доводів представника позивача про недотримання працівником поліції процедури притягнення до адміністративної відповідальності, суд надає їм оцінку та звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, серед іншого, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду справи № 405/491/17 в постанові від 16.10.2018р. роз'яснив, що згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відкладення розгляду справи унеможливлює розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності вказаної особи.

Як вбачається з оглянутого відеозапису обставин події, перед початком розгляду справи працівник поліції оголосив яка справа розглядатиметься, а також роз'яснив позивачу права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення клопотання про участь адвоката при розгляді справи заявлялось.

У відповідь на таке клопотання працівник поліцій надав час позивачу для виклику адвоката, або для отримання телефонної консультації, на що позивач відмовився у зв'язку з тим, що робочий час на момент розгляду справи закінчився. Працівник поліції в свою чергу, відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на більш тривалий термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Конституційний Суд України в п. 2.3 рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015р. зазначив, що у випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, розгляд справи фактично відбувається у скороченому провадженні.

В свою чергу, скорочене провадження у таких справах передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

З огляду на зазначене, відмова працівника поліції у відкладенні розгляду справи на більш тривалий термін на думку суду не могла призвести до порушення процедури розгляду справи, оскільки розгляд таких справ в першу чергу направлений на фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, що відповідає завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, які закріплені в ст. 245 КУпАП і серед яких своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, не може вважатись порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності факт винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Зокрема, в п. 2.4 мотивувальної частини рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015р. Конституційний Суд України на основі аналізу положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями його глави 17 зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

В свою чергу, як уже зазначалось вище, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, де міститься проаналізоване Конституційним Судом України словосполучення «на місці вчинення правопорушення», протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином, оскільки за ч. 1 ст. 126 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, а стягнення відповідно до ст. 258 КУпАП накладається на місці вчинення правопорушення, позивач помилково вважає, що справа підлягала розгляду за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

З огляду на викладене, позивач помилково вважає, що постанова є незаконною та винесена з порушенням норм процесуального права. Діючи в межах та у спосіб, визначених чинним законодавством, після виявлення правопорушення, інспектор правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з врахуванням вимог як матеріального так і процесуального права, внаслідок чого, правові підстави для скасування такої постанови відсутні.

Будь-яких інших порушень процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності судом не встановлено, і тому, в задоволенні позову належить відмовити.

Що ж стосується доводів представника позивача про те, що працівник поліції повинен був обмежитись усним зауваженням, то на думку суду такі є неспроможними, оскільки після вчинення одного правопорушення (керування транспортним засобом, на якому не світила передня ліва фара в режимі ближнього світла), позивач вчинив друге правопорушення (не пред'явлення полісу обов'язкового страхування).

За таких обставин, накладене на позивача стягнення у виді штрафу відповідає характеру вчиненого та є достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети, за якою адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, суд також не вбачає підстав для зміни заходу стягнення.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 126, 251, 254, 256, 258, 268, 279, 288, 293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Постанову по справі про адміністративне правопорушення НК № 617133 від 14.09.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. ст. 272, 286, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Леньо С. І.