Справа № 802/1588/18-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1588/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

15 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача ОСОБА_2, представника відповідача Гриньової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 150495 від 28.11.2017 про відмову в проведенні з 06.09.2017 перерахунку (допризначення, обчислення) ОСОБА_2 пенсії за віком без застосування обмежувального коефіцієнта 5,6 при визначенні його заробітної плати в березні та липні 1988 року, в квітні, червні, листопаді та грудні 1989 року, в грудні 1990 року та в грудні 1991 року, нарахованих і виплачених йому в Шаргородському районному агропромисловому об'єднанні м. Шаргород Вінницької області коштів для розрахунку середньої заробітної плати при призначенні та перерахунку пенсії;

- зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити перерахунок (допризначення, обчислення) та виплату ОСОБА_2 пенсії з 06.09.2017 за віком без застосування обмежувального коефіцієнта 5,6 при визначенні заробітної плати в березні та липні 1988 року, в квітні, червні, листопаді та грудні 1989 року, в грудні 1990 року та в грудні 1991 року, з нарахованих і виплачених йому в Шаргородському районному агропромисловому об'єднанні м. Шаргород Вінницької області коштів для розрахунку середньої заробітної плати при призначенні та перерахунку йому пенсії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, не дослідження та не надання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, незаконність та необґрунтованість рішення суду, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.09.2017 позивач звернувся до Шаргородського ОУПФУ у Вінницької області із заявою про призначення йому пенсії за віком, як особі, якій 05.09.2017 виповнилось 60 років.

Разом із заявою від 07.09.2017 позивач до пенсійного фонду подав наступні копії документів, а саме: військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку з ДПІ про облік як суб'єкт підприємницької діяльності, довідку № 247 від 22.08.2017 року про заробітну плату за період страхового стажу і роботи з 15.12.1986 року по 24.06.1992 року, тобто до 01.07.2000, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, Документ про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, посвідку, трудову книжку (а.с. 11-13, 23-24, 27-30).

На звернення позивача від 07.09.2017 щодо перерахунку пенсії управління надало відповідь у формі листа від 02.11.2017 за № 57-К, в якому зазначило, що відповідачем, на підставі направлення від 29.09.2017 за №270 відповідно до ст. 64 Закону України від 09.07.2003 за №1058-IV"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" проведена зустрічна перевірка в управлінні агропромислового розвитку Шаргородської РДА по питанню достовірності видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 22.08.2017 за №247 за період роботи з 01.12.1986 по 31.08.1992 ОСОБА_2, про що складено відповідний акт № 384 від 29.09.2017 року, згідно висновків якого розбіжностей в нарахованій позивачу заробітній платі не виявлено, а в загальну суму нарахованої йому заробітної плати включено - основна заробітна плата, лікарняні та відпускні (а.с.10).

Повідомлено позивача, що відповідно до матеріалів пенсійної справи загальний трудовий стаж ОСОБА_2 становить 35 років 10 місяців і 12 днів, а уточнений розмір пенсії становив і становить на даний час 1599,00 гривень.

Крім того, доведено до відома заявника про застосування пенсійним фондом обмежувального коефіцієнту (5,6) при призначенні (допризначенні) ОСОБА_2 пенсії, відповідно: в липні 1988 року; в квітні, червні, листопаді та грудні 1989 року; у грудні 1990 року; у грудні 1991 року.

Вважаючи протиправним застосування обмежувального коефіцієнту (5,6) при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 14.11.2017, 04.12.2017 та 22.12.2017 було подано відповідачу заяви про перерахунок (донарахування, допризначення) його пенсії з 06.09.2017, враховуючи подану ще 07.09.2017 довідку № 247 від 22.08.2017 року про заробітну плату у 1986-1992 роках, до якої додано наступні документи: копії заяви від 06.11.2017, листа Управління агропромислового розвитку від 08.11.2017 за № 367, наказу від 15.12.1986 за № 64-к про прийом ОСОБА_2 на посаду, наказу від 26.09.1988 за № 31-ОК про надання ОСОБА_2 відпустки, наказу від 29.06.1989 за № 19-ОК про надання ОСОБА_2 відпустки, з титульного аркушу та його особового рахунку за 1987 рік, з титульного аркушу та його особового рахунку за 1988 рік, з титульного аркушу та його особового рахунку за 1989 рік, з титульного аркушу та його особового рахунку за 1990 рік, з титульного аркушу та його особового рахунку за 1991 рік, з наказу від 24.06.1991 за № 5-к про штатний розпис на 1991 рік (а.с. 36-50, 55).

На вказані звернення позивача щодо перерахунку пенсії управлінням було надано відповідь від 20.11.2017 за №72-К, в якій повідомлено позивачу, що наданий ним до заяви від 14.11.2017 пакет документів підтверджує виплату заробітної плати, яка зазначена в довідці про заробітну плату від 22.08.2017 за № 247.

При цьому зазначено про неможливість проведення перерахунку пенсії без обмеження коефіцієнтом 5,6 розміру середньомісячної заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 за №306, оскільки у позивача відсутня довідка встановленого зразка про заробітну плату за результатами роботи. В подальшому позивач також отримав відповідь від 13.12.2017 за №80-К, а також оскаржувану в даній справі відповідь від 29.12.2017 за №89-К, тобто розпорядження № 150495 від 28.11.2017 про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 85-86), яка мотивована відсутністю довідки про заробітну плату за результатами роботи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 та документів, які були б підставою для виплати заробітної плати на протязі 1988 - 1991 років за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці.

Вважаючи вказане розпорядження № 150495 від 28.11.2017 протиправним позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016 року або у разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 кал. місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 кал. місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 незалежно від перерв.

Згідно частини 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності Законом №1058, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 41 Закону №1058 для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 20.04.2005 своєю Постановою №306 затвердив Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць. Дія цього порядку поширюється на осіб, що до 01.07.1998 отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, а саме:

- тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування;

- творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).

Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися страхові внески - такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до п.3 Порядку, для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - робота), особа звертається із заявою до управління, в якому зберігається пенсійна справа особи - у разі подання заяви особою, якій вже призначено пенсію; за місцем подання заяви про призначення пенсії - у разі звернення особи за призначенням пенсії.

Відповідно до п.4 Порядку до заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи. Таким документом може бути довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи. Підставою для виплати заробітної плати за результатами виконаної роботи, що зазначаються в довідці, може бути : законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач працював головним спеціалістом по правовому обслуговуванню в Шаргородському районному агропромисловому об'єднанні (РАПО).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена посада не відноситься до працівників сільського господарства, оскільки такої професії не передбачено Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (сільське господарство та пов'язані з ним послуги, загальні професії сільського господарства, кваліфікаційні характеристики).

Та обставина, що ОСОБА_2 не виконував роботу, яка прирівнюється до осіб, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування є самостійною підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з його доводами, що його посада - головний-юрист консультант Управління сільського господарства і продовольства Шаргородського райвиконкому дає підстави відносити його до осіб, що працювали в сільському господарстві.

Крім того, ОСОБА_2 14.11.2017 надав до пенсійного фонду заяву про проведення перерахунку пенсії з врахуванням всього розміру заробітної плати, яка вказана в довідці від 22.08.2017 № 247 (довідку подавав з заявою про призначення пенсії). До заяви позивач додав перелік документів, в жодному з яких не зазначено підстави для виплати заробітної плати за результатами виконаної роботи в місяцях, де розмір заробітної плати перевищує 5.6 розміру середньої заробітної плати в Україні.

Постановою КМУ від 20.04.2005 року №306 затверджено зразок Додатку до Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць. Позивачем при зверненні до Шаргородського ОУПФУ у Вінницькій області відповідної довідки не було надано.

Заробітна плата, вказана в звичайній довідці, а саме висока заробітна плата в березні 1988 року - по довідці 0,01248, в особовому рахунку 225.00 та 1023.0 - не підтверджується належними документами; в липні 1988 року - по довідці 0,01125 - не підтверджується належними документами. Окремо за особовим рахунком в іншій графі вказано 900.00 премія, однак в довідці ця сума не зазначена; в квітні 1989 року - по довідці 0,01351, в т. ч. за особовим рахунком 1126.00 - доплата, не підтверджується належними документами; в червні 1989 року - по довідці 0,02065 - не підтверджується належними документами. Окремо за особовим рахунком в іншій графі вказано 436.00 за відпустку, 1350.00 - премія, однак в довідці ця сума не зазначена; в листопаді 1989 року - по довідці 0, 01475, в т. ч. за особовим рахунком 1250.0 - доплата, не підтверджується будь-якими нормативно-правовими документами; в грудні 1989 року - по довідці 0,01725, не підтверджується належними документами. Окремо за особовим рахунком в іншій графі вказано 1500 - премія, однак в довідці ця сума не зазначена; в грудні 1990 року - по довідці 0,01948, не підтверджується належними документами. Окремо за особовим рахунком в іншій графі вказано 1598 - премія, однак в довідці ця сума не зазначена; в грудні 1991 року - по довідці 0,03840, не підтверджується належними документами. Окремо за особовим рахунком в іншій графі вказано 2970 - премія та 110.08 перерахунок з.п., однак в довідці ця сума не зазначена.

Таким чином, в особових рахунках не зазначено, які підстави для виплати цих сум та за результатами якої роботи.

Указом Президента України № 506/98 від 25.05.1998 року "Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів" (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що максимальна величина фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування України, Державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду України та Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, для цілі визначення розміру цих зборів (внесків), встановлюється КМ України і переглядається в міру зростання середнього рівня заробітної плати (доходів) працівників, зайнятих в галузях економіки.

Згідно п.1 постанови КМ України № 1064 від 13.07.1998р. "Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів" встановлено максимальну величину фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії враховуються наступні суми: до 01.07.1998р. - 5,6 середньої заробітної плати, після 01.07.1998р. - 1000 грн.; у подальшому вказані питання регулювалися окремими урядовими постановами.

Водночас, спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії; останні виникають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У розглядуваному випадку позивачу призначено пенсію 06.09.2017 р., а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин ч.2 ст.41 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

Апеляційний суд також вважає безпідставними покликання позивача, що під час отримання ним заробітної плати за період з 15.12.1986р. по 24.06.1992р. не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії позивача.

Зміни, які були внесені до п.2 ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (пункт був доповнений абзацом другим) відповідно до Закону України № 2343-IV від 13.01.2005р. стосуються осіб, які отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць. Тобто, її дія на розглядуваний випадок не поширюється.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 березня 2011 року у справі "Сук проти України", зокрема зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни.

За таких обставин, при розрахунку розміру пенсії позивачу відповідачем з урахуванням положень п.2 ст.41 Закону №1058 правомірно застосовано коефіцієнт обмеження заробітної плати 5,6.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 листопада 2018 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.