Справа № 826/19299/16
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 листопада 2018 року м. Київ № 826/19299/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі

за позовомДержавної архівної служби України
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

Державна архівна служба України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила: - визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25 листопада 2016 року №1607/7 про проведення перевірки діяльності Державної архівної служби України; - визнати протиправним і скасувати клопотання №1 голови комісії з перевірки діяльності Державної архівної служби України Потьомкіна А.О. від 29 листопада 2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року відкрито провадження у справі №826/19299/16 та призначено справу до розгляду у попередньому судовому засіданні на 20 квітня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року закінчено підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду на 30 травня 2017 року колегіальним складом суду під головуванням судді Добрянської Я.І.

Однак, в зв'язку з перебуванням судді Добрянської Я.І. на лікарняному, справу знято з розгляду та призначено на 19 вересня 2017 року.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи №826/19299/16 19 вересня 2017 року у судовому засіданні оголошена перерва до 20 лютого 2018 року.

В зв'язку з неявкою учасників справи в судове засідання 20 лютого 2018 року, розгляд справи відкладено на 24 січня 2019 року.

22 жовтня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача Державної архівної служби України про відвід судді Добрянській Я.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року заяву про відвід судді Добрянській Я.І. визнано необгрунтованою та безпідставною.

Відповідно до частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 21 листопада 2018 року для вирішення питання про відвід судді Добрянській Я.І. визначено суддю Шейко Т.І.

Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Вирішуючи заяву про відвід судді Добрянській Я.І., суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

У постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2006 року зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, зі змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості.

Водночас, для того, щоб ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Так, представник позивача, заявляючи відвід судді Добрянській Я.І. зауважував на тому, що справа №826/19299/16 розглядається тривалий час, без урахування пункту 8 частини третьої статті 2 та пункту 11 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

На переконання суду, заява про відвід судді Добрянській Я.І. задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов'язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Завантаженість судді та призначення справи до розгляду на певну календарну дату не є обгрунтованими обставинами, що можуть вказувати на упередженість судді при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви представника позивача - Державної архівної служби України про відвід судді Добрянській Я.І. та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись положеннями статей 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Державної архівної служби України про відвід головуючому судді Добрянській Я.І. від розгляду адміністративної справи № 826/19299/16 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Шейко