Справа № 309/147/17
Суддя: Кемінь В. Д.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/147/17
Провадження № 2-а/309/11/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2018 р. м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Кемінь В.Д. з участю секретаря судового засідання Плиска Т.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ГУНП в Закарпатській обалсті про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був ним уточнений з проханням про визнання бездіяльністі відповідача Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, як поліцейському, з числа колишніх працівників міліції, встановленому пунктом 1.3. ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» - протиправною та зобов'язати ГУНП в Закарпатській області МВС України нарахувати йому одноразову грошову допомогу та провести її виплату через фінансовий підрозділ за місцем проходження служби шляхом перерахування суми виплати на його пенсійну карту «Ощадбанку», або через касу органу поліції за повні 20 років 04 місяці 14 днів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він 16.08.1995 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України, де після закінчення навчання проходив службу на різних посадах в структурному підрозділі міліції. Законом України «Про національну поліцію» від 06.11.2015 року підрозділ «Міліція» перейменовано на «Поліцію». Згідно з пунктом 9 розділу 11 закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом ОВС, наказом УМВС України в Закарпатській області №247 від 06.11.2015 року позивач звільнений в запас Збройних сил за пунктом 4 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). 07.11.2015 року наказом ГУНП в Закарпатській області №1 позивач був прийнятий на службу в перейменований структурний підрозділ МВС національну поліцію Головного управління НП в Закарпатській області. Під час проходження служби в міліції, а саме 28 грудня 2009 року позивач отримав травму в результаті дорожньо-транспортної пригоди, по причині чого тривалий час лікувався. У листопаді 2015 року позивач пройшов військово-лікарську комісію на придатність до подальшого проходження служби. Згідно висновку позивач визнаний комісією не придатним до військової служби. У зв'язку з тривалим перебуванням на лікарняному 08 грудня 2015 року позивача було направлено для проходження МСЕК. Згідно висновку комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - травма отримана при виконанні службових обов'язків. Комісією МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 50% (довідка серії 10 ААА №018463 від 08.12.2015 року). 30.12.2015 року наказом №101 о/с ГУ НП він звільнений зі служби в ОВС відповідно до ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за п.2 (через хворобу). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 20 років 04 місяці 14 днів. Повний пакет документів необхідний для виплати вказаної допомоги позивачем здано у відділ кадрів ГУНП в Закарпатській області ще у грудні 2015 року, але до цього часу виплата не проведена. По питанню здійснення виплати ОГД, 07.11.2016 року позивач звернувся до ГУНП в Закарпатській області та до міністра МВС України ОСОБА_3 За листом №Р-158/106/05/52016 від 07.12.2016 року його проінформовано, що відповідно до пункту 1.3 ст.97 Закону України «Про національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок травми пов'язаної з проходженням служби в поліції, а згідно документів МСЕК позивачу було встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми отриманої при виконанні службових обов'язків з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції. У зв'язку з невизначеністю окремих норм соціального захисту колишніх працівників поліції керівництвом МВС України було прийнято рішення про врегулювання питання призначення та виплати зазначеної допомоги шляхом внесення змін до наказу МВС України від 11.01.2016 року №4 (зареєстрований в міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за № 163/28293). Крім того, ГУНП в Закарпатській області посилається на те, що порядок призначення одноразової грошової допомоги поліцейським з числа колишніх працівників міліції потребує внесення змін до відповідних розпорядчих документів і виплату допомоги проведуть після вирішення певних процедурних питань та за рахунок асигнувань передбачених у державному бюджеті на зазначені цілі для Національної поліції. Таким чином право позивача на отримання одноразової грошової допомоги не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань і разом з тим потребує фінансування за рахунок коштів МВС України.

В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Закарпатській області та Міністерства внутрішніх справ України щодо не здійснення виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 400000 (чотириста тисяч) гривень ОСОБА_1. Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у розмірі 400000 (чотириста тисяч) гривень у зв'язку із встановленням 08.12.2015 року ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У випадку неявки сторони позивача у судове засідання по розгляду даної справи просив розглядати справу за відсутності позивача. Уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Представник МВС України ОСОБА_5 подав до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначив, що міністерство внутрішніх справ України не визнає позовні вимоги заявлені до МВС оскільки останнім місцем роботи позивача було Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, то на нього, як на поліцейського поширюються норми Закону України «Про національну поліцію», у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п.3 частини першої ст.97 Закону України «про національну поліцію» та Порядку №4. МВС України не має повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд ухвалив проводити розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З трудової книжки серії АА №193896, суд вбачає, що ОСОБА_1 з 16.08.1995 року по 06.11.2015 рік працював на службі в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року по 30.12.2015 рік - на службі в Національній поліції України. (а.с. 6-7).

Під час проходження служби в міліції, а саме 28 грудня 2009 року позивач отримав травму в результаті дорожньо-транспортної пригоди, по причині чого тривалий час лікувався. У листопаді 2015 року позивач пройшов військово-лікарську комісію на придатність до подальшого проходження служби. Згідно висновку позивач визнаний комісією не придатним до військової служби. У зв'язку з тривалим перебуванням на лікарняному 08 грудня 2015 року позивача було направлено для проходження МСЕК. Згідно висновку комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - травма отримана при виконанні службових обов'язків. Комісією МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 50% (довідка серії 10 ААА №018463 від 08.12.2015 року). 30.12.2015 року наказом №101 о/с ГУ НП він звільнений зі служби в ОВС відповідно до ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за п.2 (через хворобу). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 20 років 04 місяці 14 днів.

Згідно пенсійного посвідчення серії ААЇ №169186 ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності 3 групи, інвалід війни (а.с. 10).

Судом встановлено, що повний пакет документів необхідний для виплати вказаної допомоги позивачем здано у відділ кадрів ГУНП в Закарпатській області ще у грудні 2015 року, однак до цього часу виплата йому не проведена. По питанню здійснення виплати одноразової грошової допомоги, 07.11.2016 року позивач звертався до ГУНП в Закарпатській області та до міністра МВС України ОСОБА_3 За листом №Р-158/106/05/52016 від 07.12.2016 року його проінформовано, що відповідно до пункту 1.3 ст.97 Закону України «Про національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок травми пов'язаної з проходженням служби в поліції. А згідно документів МСЕК позивачу було встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми отриманої при виконанні службових обов'язків з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

Отже, аналізуючи вищевказані документи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності через захворювання, пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Частиною шостою статті 23 Закону України «Про міліцію» визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Проте положеннями п.5 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак, абзацом третім пункту 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбаченних Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Суд звертає увагу, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівниками міліції регулюється Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівниками міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п. 11 Порядку № 850).

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що за колишнім працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлення інвалідності, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Суд звертає увагу на те, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, і це не є підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги.

Крім того, згідно висновку ГУНП в Закарпатській області визначений розмір одноразової грошової допомоги до виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який становить 400 000 грн. /а.с.69-70/.

Таким чином, оскільки підставою встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності стало захворювання, пов'язане з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ України, то порядок виплати одноразової грошової допомоги позивачу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 "Про порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". Вказаний розмір одноразової грошової дороги визначений ГУНП в Закарпатській області у сумі 400 000 грн.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає протиправною лист-відмову № Р-158/106/05/52016 від 07.12.2016 року з боку Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема ч.2 ст.19 Конституції України, в якій зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже в бездіяльності Головного управління Національної поліції у Закарпатській області щодо відмови позивачу у проведені виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності є порушенням чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про міліцію», Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівниками міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, ст.ст. 2,7,72,77,139,255,195 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Закарпатській області та Міністерства внутрішніх справ України щодо не здійснення виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень у зв'язку із встановленням 08.12.2015 року ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Кемінь В.Д.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду Кемінь В.Д