Справа № 0240/2402/18-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2402/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

20 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач ) про :

- визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII на підставі пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII;

- зобов'язання призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком починаючи з 5 липня 2017 р., відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII із врахуванням раніше виплачених сум.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», за наслідком розгляду якої отримала відмову з підстав, що станом на 01.05.2016 р. не займала посаду державної служби , передбачену Законом №889. Позивач не погоджується із такою відмовою, вказуючи, що має достатньо стажу державної служби та досягла відповідного віку для призначення пенсії. Окремо вказала, що у Перехідних положеннях Закону №889-VІІІ відсутні посилання стосовно того, що особа має перебувати станом на 01.05.2016 р. на посадах державного службовця визначених саме нормами Закону №889-VІІІ .

Ухвалою суду від 23.07.2018 р. відкрито провадження у справі та визначено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, відповідно до статті 263 КАС України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та зобов'язати вчинити дії - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги повністю та :

- визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII на підставі пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII;

- зобов'язати призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком починаючи з 5 липня 2017 р., відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що оскільки стаж державної служби на момент досягнення пенсійного віку (ІНФОРМАЦІЯ_1) складав понад 12 років, при цьому остання станом на 01.05.2016 перебувала на посаді державного службовця, відтак за нею зберігається право на отримання пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу".

В свою чергу, відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що Закон № 889-VIII набув чинності з 1 травня 2016 року. Статтею 90 вказано Закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Лише пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень визначено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723. Постановою КМ України № 622 від 14.09.2016 р. затверджено Порядок призначення пенсій державним службовцям, який передбачає право на призначення пенсії та визначає порядок врахування заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям. При цьому схемою посадових окладів на посадах державної служби, що затверджена постановою №292 від 08.04.2016 р. посада спеціаліста 2 категорії , яку займала ОСОБА_2 не передбачена. Враховуючи, що станом на 01.05.2016 р. ОСОБА_2 займала посаду, яка не відноситься до посад державної служби, визначених Законом № 889-VIII представник відповідача вказує, що позивач не має право на пенсію відповідно до такого Закону.

03 вересня 2018 року ухвалою суду залучено в якості другого відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення і зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниця і з 03.01.2013 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

05 липня 2017 р. року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». За наслідком розгляду даної заяви, управління повідомило позивача про відсутність підстав для такого переведення з посиланням на те, що розділом ХI Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 р., який набрав чинності 01.05.2016 року, передбачено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. державним службовцям, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах , віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Згідно наданих документів посада, яку ОСОБА_2 займала станом на 01.05.2016 р. не відносилась до посад державної служби, визначеної Законом №889-VІІІ.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вимоги позивачки є безпідставними.

Судова колегія не погоджується з такою позицією суду першої інстанції і зазначає наступне.

1 травня 2016 року набув чинності Закон № 889-VIII, згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До досягнення віку, встановленого першим реченням ч. 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці , визначені цією статтею.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону , а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18).

Оцінюючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій про відмову у зарахуванні певного стажу роботи в райкомах комсомолу, суд зазначає про наступне.

Постановою Кабiнету Miнicтpiв України № 622 вiд 14.09.2016 р. "Деякi питання пенсiйного забезпечення окремих категорiй осiб", визначено порядок призначення таких пенсiй (далі - Порядок №622, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Таким чином, із положень пунктів 1- 3 Порядку №622, випливає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, як зазначалось вище за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Так, посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби, визначались Порядком обчислення стажу державної служби затвердженим Постановою Кабiнету Miнicтpiв України вiд 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283).

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року (чинного до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно частини 2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Як видно, із матеріалів справи позивач:

- з 15.05.2003 року по 16.07.2006 року - переведена на посаду спеціаліста консультанта з питань захисту державної таємниці Військової прокуратури Вінницького гарнізону та їй присвоєно 15 ранг державного службовця;

- з 17.07.2006 року по 14.08.2012 року - переведена на посаду спеціаліста державної служби 2 -ї категорії з питань захисту державної таємниці Військової прокуратури Вінницького гарнізону та їй присвоєно 13 ранг державного службовця;

- з 15.08.2012 року по 09.06.2016 року - призначена на посаду спеціаліста державної служби 2 -ї категорії з питань захисту державної таємниці Військової прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнні сфері та їй присвоєно 13 ранг державного службовця;

10.06.2016 р. - по теперішній час призначена на посаду спеціаліста державної служби з питань захисту державної таємниці Військової прокуратури.

Окрім того , судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала :

- з 17.07.1974 р. - 02.02.1977 р. - монтажницею в цеху;

- 10.05.1977 р. - 04.07. 1977 р. - радіомеханіком;

- 05.01.1984 р. - 21.04.1986 р. -телеграфістом;

- 22.04.1986 р. - 31.07.1989 р. -експедитором;

- 16.04.1990 р. - 23.05.1993 р. діловодом машиністом;

- 24.05.1993 р. - 31.05.1993 р. - переводчик;

- 01.06.1993 р. - 01.02.1999 р. - інспектор, старший інспектор по обліку документів;

- 02.02. 1999 р. - 01.07.2000 р. - експедитор;

- 05.07.2000 р. - 14.05.2003 р. - інспектор з обліку документів.

Вказане підтверджується записами трудової книжки ОСОБА_2

Отже, стаж державної служби позивача на момент досягнення пенсійного віку (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) складав понад 12 років, при цьому остання станом на 01.05.2016 р. перебувала на посаді державного службовця, відтак, за нею зберігається право на отримання пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», тому судова колегія вважає, що позов підлягає до задоволення.

Однак, оцінюючи досліджувану вимогу позивача про визнання протиправними дій, суд першої інстанції вказав на порушення позивачкою порядку звернення із відповідною заявою для переходу на інший вид пенсії, зазначивши при цьому, що оскільки рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, оформленим повідомленням від 19.04.2018 р. відмовлено в призначенні пенсії, то питання розглянуто по суті, але таке позивачем не оскаржено, тому вважав, що у позові слід відмовити.

Такий висновок суду першої інстанції судова колегія вважає помилковим і зазначає наступне.

Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно пункту 2.8 Порядку 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (п. 2.9 Порядку №22-1 ).

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку 22-1).

Отже, як зазначалось вище, саме орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, за наслідком чого приймає рішення (про призначення або про відмову у призначені/переведенні пенсії), яке може бути оскаржено.

В даному випадку судова колегія вважає, що позивачка звернулась до суду з відповідною заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, перебуває на обліку у відповідача, у якого знаходиться її пенсійна справа, позивачці відмовлено безпідставно у переході на інший вид пенсії , наслідком прийняття такого рішення відповідачем є звернення позивачки до суду за захистом порушеного права, тому позиція суду першої інстанції щодо відмови у позові з тих підстав, що позивачка не оскаржує рішення щодо відмови у переведенні на інший вид пенсії, а оскаржує дії відповідача щодо прийняття такого рішення є не обґрунтованою, адже суд першої інстанції встановив, що позивачка має право на пенсію відповідно до Закону "Про державну службу", тому мав би, з метою процесуальної економії, з метою захисту порушеного права позивачки, вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII на підставі пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII та зобов'язати призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком починаючи з 5 липня 2017 р., відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII із врахуванням раніше виплачених сум.

При цьому судова колегія не вбачає підстав для вирішення питання щодо дискреційних повноважень відповідача .

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відмови відповідача у переведенні позивачки на інший вид пенсії та зобов'язання здійснити такий перехід.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин справи та положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII на підставі пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII;

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком починаючи з 5 липня 2017 р., відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 р. №3723-XII із врахуванням раніше виплачених сум.

Відшкодувати ОСОБА_2, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 1762.01 грн., сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 листопада 2018 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.