Справа № 483/1359/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа №483/1359/16-а

адміністративне провадження №К/9901/20307/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Анцупової Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 751/2081/17

за позовом ОСОБА_1 до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Миколаївської області (далі - Очаківське ОУ ПФУ) про зобов'язання проведення перерахунку пенсії за віком, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Чаус Л.В. та

постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, ухвалену складі колегії суддів: головуючого судді Танасогло Т.М., суддів Бойка А.В.., Яковлєва О.В., -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зобов'язати Очаківське ОУ ПФУ здійснити, починаючи з 16 серпня 2015 року перерахунок її пенсії за віком згідно зі статтею 100 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та статей 49, 51, 55, 56, 57 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) та провести її виплату, посилаючись на її страховий стаж 21 рік 03 місяці 05 днів, з урахуванням усіх доплат до пенсій, які проводилися у вказаний період часу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та з 16 серпня 2015 року отримує пенсію. При цьому, в порушення вимог чинного законодавства, пенсія їй була призначена як особі, яка втратила працездатність у розмірі 949 грн, та яка не має певного трудового стажу, а не як особа, яка працювала або проживала на території радіоактивного забруднення. При цьому, пенсійний орган не нарахував їй додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеної до 4 категорії, потерпілій від Чорнобильської катастрофи.

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області постановою від 11 листопада 2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що при визначенні розміру пенсії позивачки Очаківським ОУ ПФУ дотримано вимоги діючого законодавства України. При цьому, суд зазначив, що оскільки ОСОБА_1 на час призначення пенсії проживала на території Очаківського району Миколаївської області, яка не віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю, тому права на додаткову пенсію вона не має.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 лютого 2017 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру основної пенсії ОСОБА_1 відповідачем дотримано вимоги Закону №1058- IV. Разом з цим апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі віднесеної до 4 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи та вказав на те, що позивачка має право на таку додаткову пенсію, проте їй було правильно відмовлено у призначенні вказаної додаткової пенсії, оскільки на час розгляду справи Кабінетом Міністрів України на виконання Закону України № 796-XII ще не прийнято ніякого нормативно-правового акта стосовно порядку призначення цієї додаткової пенсії.

03 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що держава надає певним категоріям громадян, постраждалим в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС право на державну пенсію із зниженим пенсійним віком, яка не може бути меншою за мінімальну пенсію в Україні. До того ж в силу вимог пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені, зокрема, до категорії 4, за умови стажу роботи не менш як 15 років для жінок, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07 березня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що відповідно до пенсійної справи № 114572, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 згідно протоколу від 25 серпня 2015 року було призначено з 15 серпня 2015 року пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку, як особі, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи.

Загальний стаж позивачки складає 21 рік 3 місяці 5 днів (а.с. 37, 38).

До протоколу приєднано розрахунок заробітної плати, в якому врахована заробітна плата за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року - за період з 01 вересня 1982 року по серпень 1987 року, згідно довідки наданої позивачкою, та з 01 липня 2000 року - за період роботи з серпня 2005 року по листопад 2010 року. Згідно розрахунку, середньомісячний заробіток позивачки склав 1434 грн 42 коп., з якого призначено пенсію у розмірі 672 грн. 21 коп., що менше мінімального розміру пенсії на той час, що складав 949 грн (а.с. 39-42).

Відповідно до протоколу про призначення пенсії слідує, що позивачці також було призначено державну адресну допомогу у розмірі 276 грн 79 коп.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до відповідача з проханням перерахувати їй пенсії за віком відповідно до вимог Закону № 796-XII, проте 11 травня 2016 року відповідач відмовив їй у перерахунку пенсії.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення № 144297 виданого 23 вересня 1998 року позивачка має статус громадянки постраждалої в наслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 4 категорії. Дане посвідчення надане позивачці безстроково (а.с.10).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я врегульовано Законом № 796-XII.

Відповідно до статті 55 Закон № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Частиною третьою статті 55 Закону 796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону № 1058-IV і цього Закону.

За загальним правилом передбаченим частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною другою названої статті передбачено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Отже, наведеними нормами встановлено право на отримання особою мінімальної пенсії за віком за умови виконання двох умов - досягнення пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу. Поєднання вказаних умов передбачає об'єктивно обґрунтоване застосування механізму загальнообов'язкового державного пенсійного страхування з позицій настання визначених страхових ризиків (непрацездатність за віком) та економічної забезпеченості функціонування самоврядної солідарної системи фінансування (страхового стажу як періоду (строку) сплати страхових внесків для капіталізації страхової системи).

Недосягнення пенсійного віку зумовлює відмову у призначенні пенсії за відсутністю відповідного права, а наявність страхового стажу меншої тривалості тягне визначення мінімальної пенсії у розмірі пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина третя статті 28 Закону № 1058-IV).

Разом з цим, як зазначено вище, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV.

При цьому статтею 56 Закону № 796-ХІІ передбачені пільги щодо обчислення стажу роботи (служби).

Так частиною другої цієї статті визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку, як особі, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. При цьому, загальний стаж позивачки складає 21 рік 3 місяці 5 днів.

За таких обставин, на думку колегії суддів позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, оскільки при призначенні та обчисленні державної (основної) пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсія має нараховуватись та обчислюватись згідно з Законом № 1058-IV з врахуванням пільг, передбачених Законом № 796-ХІІ, норми якого стосуються також і умов визначення стажу роботи та середньомісячного фактичного заробітку особи, якій призначається пенсія.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди виходили, зокрема, із того, що при визначені розміру пенсії позивачці Очаківським ОУ ПФУ дотримано вимоги Закону № 1058-IV.

Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на те, що в силу приписів частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ та за достатністю стажу роботи (понад 15 років) ОСОБА_1 має право на пенсію в повному розмірі, яка не може бути меншої розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 01 січня 2015 року - 949 грн., а з 01 вересня 2015 року - 1074 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 травня 2016 року становить 1130 грн.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 1999 року № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966-XIV) прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 2 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

За правилами статей 2, 6, 17 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком і мінімальний розмір заробітної плати віднесені до основних соціальних гарантій і не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму доходів громадян.

Таким чином, відповідач зобов'язаний призначити та виплачувати позивачці мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про державний бюджет.

До того ж відповідно до статті 51 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону № 796-ХІІ визначені у пункті 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, особам, що належать до категорії 4 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ виплачується у розмірі 56 грн 94 коп.

Вказана постанова Уряду є чинною, а тому посилання апеляційного суду на те, що станом на час розгляду справи, Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правових актів щодо визначення порядку призначення додаткової пенсії для 4 категорії осіб по статті 51 Закону №796-XII, не ґрунтується на вимогах законодавства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення до суду із вказаним позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Шестимісячний строк звернення до адміністративного суду встановлений й у статті 122 КАС України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року).

Тобто, шестимісячний строк звернення до суду за загальним правилом обраховується з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно зі статтею 100 КАС України (в редакції, яка була чинної до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені й у статті 123 КАС України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року), за правилами частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У справі, яка розглядається суди встановили, що 25 серпня 2015 року позивачці призначена пенсія з 15 серпня 2015 року. Відмова пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії датована 11 травня 2016 року, а з позовом до суду позивач звернулась 23 серпня 2016 року, в якому просила захистити її порушені права з моменту призначення пенсії.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Пенсія є періодичним платежем, тому в разі незгоди з її розміром, мав право звернутися до суду.

При цьому, позивач не ставив питання про поновлення строку звернення до суду.

Відтак, права позивача підлягають захисту з 23 лютого 2016 року - у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно частин першої та третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки у справі, яка розглядається суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми права, що призвело до ухвалення незаконних рішень, то колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані постанови міськрайонного та апеляційного суду підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 139 КАС України).

Згідно з наявними в матеріалах справи квитанцій, позивачем сплачено за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. (квитанція від 23 серпня 2016 року; а.с. 1), за подачу апеляційної скарги - 606 грн 32 коп. (квитанція від 18 листопада 2016 року; а.с. 61), касаційної скарги - 662 грн (квитанція від 03 березня 2017 року № 1; а.с 109).

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений ним судовий збір за подачу позову, апеляційної та касаційних скарг в розмірі 1819 грн 52 коп. (551 грн 20 коп. + 606 грн 32 коп. + 662 грн).

Керуючись пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень, статтями 139, 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зобов'язати:

1) Очаківське об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Миколаївської області здійснити з 23 лютого 2016 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1, призначеної відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженим пенсійним віком, як особі, яка проживала у зоні радіологічного контролю і має достатній стаж роботи відповідно до статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для призначення пенсії в повному обсязі із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

2) провести їх виплату з урахуванням усіх доплат до пенсій, які проводилися у вказаний період часу, починаючи з 23 лютого 2016 року, в тому числі додаткової щомісячної пенсії відповідно до статті 51 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1819 грн 52 коп., сплачений ним за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою у розмірі 551 грн 20 коп. (квитанція від 23 серпня 2016 року; а.с. 1), за подачу апеляційної скарги - 606 грн 32 коп. (квитанція від 18 листопада 2016 року; а.с. 61), касаційної скарги - 662 грн (квитанція від 03 березня 2017 року № 1; а.с 109).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

Т.О. Анцупова,

Судді Верховного Суду