Справа № 820/4361/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 листопада 2018 р. № 820/4361/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді - Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 2 - Чернишук К.С.,

представник відповідача 1 - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУНОМЕР_1) до Управління Державної казначейської служби України у Дергачівському районі Харківської області (вул. Сумський шлях,27,м.Дергачі,Харківська область,62303, Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, 0, про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби України у Дергачівському районі Харківської області, Головного управління ДФС у Харківській області в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 3877-13 від 19.05.2017 року;

- стягнути з Держави України в особі ГУДФС України в Харківській області помилково сплачені кошти в розмірі 30102,5 грн. на користь ОСОБА_3;

- зобов'язати ГУ ДФС у Харківській області направити подання до УДКСУ Дергачівського району Харківської області щодо повернення помилково сплачених коштів в розмірі 30102,5 гривень на користь ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.11.17 року у Відділенні Приватбанку №37 Харківського ГРУ, 61202, м. Харків, проспект Людвига Свободи, б.43 сплатив 30102,05 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.895453578.2. Проте позивач вважає, що йому протиправно нараховані суми податку, а отже податкове повідомлення-рішення є незаконним, а сплачена на його виконання сума підлягає поверненню.

Відповідач у строк встановлений судом надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ст. 266 Податкового кодексу, якою запроваджено вказаний податок, існувала і в редакції, що діяла до редакції Податкового кодексу України від 01.01.2016 року, а відтак в позивача наявний обов'язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У судовому засіданні сторони підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником житлового будинку загальною площею 740.5 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.07.2012 року НОМЕР_2.

19 травня 2017 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 3877-13, яким відповідно до п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості" за 2016 рік в розмірі 30102,05 грн.

ОСОБА_3 17.11.17 року у Відділенні Приватбанку №37 Харківського ГРУ, 61202, м. Харків, проспект Людвига Свободи, б.43 сплатила 30102,05 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.895453578.2.

Позивач вважає сплату податку помилковою з огляду на те, що порушено принцип стабільності податкового законодавства, який зокрема полягає в тому, що - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори. їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року»

Відповідач посилається на те, що контролюючим органом при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень, якими визначено позивачу грошові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Водночас пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України визначено, що до місцевих податків зокрема належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПКУ входить податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підункту 266.1.1 пункту 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпункт 266.2.1 пункту 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України визначає, що об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст. 266 ПК України).

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об'єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту. (Підпункт 266.4.2 пункту 266.4 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п. 4.1.9. ст. 4 ПК України стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII (далі - Закон № 909-VIII) - пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Вказаним законом також визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування".

Проте, позивач посилаючись на принцип стабільності, заперечував не щодо застосованої до позивача ставки оподаткування за вказаним законом, а взагалі стверджував про відсутність в позивача обов'язку сплачувати такий податок у 2016 році, через те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII встановлений новий податок, обов'язок сплачувати який виникає в позивача лише з 2017 року.

Проте, обов'язок сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичними особами встановлений ПК України в редакції від 02.12.2010 року.

Об'єкт житлової нерухомості, підпадає під визначення об'єкту оподаткування, зазначеного у ПК України.

З огляду на те, що позивач не оспорює розмір ставки, застосованої до позивача, та просить повернути всю суму сплаченого податку, предметом доказування у справі є саме обов'язок позивача сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичними особами.

Відтак, суд зазначає, що позивач є власником житлового будинку загальною площею 740.5 кв. м.

Вказаний об'єкт підпадає під визначення об'єкту оподаткуванні відповідно до ПК України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Отже, позивач підпадає під визначення платника податку відповідно до ПК України.

Зміна в законодавчому порядку ставки податку не скасовує та не позбавляє обов'язку позивача щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичними особами.

Посилання позивача на п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України не беруться судом до уваги, оскільки в даному випадку, позивач заперечує саме проти наявності обов'язку щодо сплати податку через зміну ставки податку, а не щодо розміру ставки податку.

Проте, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII не було запроваджено нового податку, та не було внесено змін до переліку осіб, що є платниками податку, а відтак вказаний закон жодним чином не вплинув на наявність обов'язку позивача сплачувати вказаний податок.

Відтак суд не вбачає порушення принципу стабільності, визначеного пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України з огляду на позицію та вимоги позивача, яка спирається саме на відсутність обов'язку сплати такого податку у 2016 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи встановлено, що в позивача наявний обов'язок сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичними особами, оскільки належний позивачу житловий будинок є об'єктом оподаткування, а позивач підпадає під визначення платника податку в розумінні ПК України, отже, оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючого органу прийнято у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, а суми податку сплаченого на його виконання поверненню не підлягають.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Державної казначейської служби України у Дергачівському районі Харківської області, Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 21.11.2018 року.

Суддя Кухар М.Д.