Справа № 331/4602/18
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/331/73/2018
Справа № 331/4602/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря Постарнак М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Артюхіної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до Головного управління Дергеокадастру у Запорізькій області (місцезнаходження: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. № 50) про визнання протиправною та скасування постанови № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняка Максима Володимировича № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року про накладення на директора Національного природного парку «Великий Луг» ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.. 53 КпАП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.07.2018р. начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняком М.В. прийнята постанова № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В постанові № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1, працюючи директором Державного підприємства Національний природний парк «Великий Луг» використовує земельну ділянку загальною площею 24 га не за цільовим призначенням, що є порушенням п. «г» статті 211 Земельного кодексу України.

Вона не згодна з постановою начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняка Максима Володимировича № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року і вважає, що в її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, а саме використання земель не за цільовим призначенням, виходячи з наступного.

Оскаржувану постанову було винесено за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 року №370/0192-18-ДК/0193/1/07/01/-18, з кого вбачається, що згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.07.2018 року, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які є землями природно-заповідного та іншого природоохоронного значення, були розорані і використовувалися для товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач зазначає, що в дійсності, вказані земельні ділянки належать до господарської зони парку і на законних підставах використовуються для створення кормового поля, підкормки тварин та забезпечення інших господарських потреб парку.

Виходячи з аналізу ст.. 19 Земельного кодексу України територія Національного природного парку «Великий Луг» належить до земель природно-заповідного фонду. До складу земель природного парку «Великий Луг» входять дві земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які розташовані на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Відповідно до Проекту організацій території Національного природного парку «Великий Луг» охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об'єктів, затвердженого Наказом Мінприроди від 09.02.2010 року № 69, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 належать до господарської зони парку (згідно таксаційного опису Проекту організацій території національного природного парку «Великий Луг» охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об'єктів є «городи» 24га.).

Виходячи з позиції ст.. 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд», при здійсненні господарської діяльності, спрямованої на виконання покладених на парк завдань (План природоохоронних заходів на 2018 рік. затверджений Департаментом екомережі та природно-заповідного фонду, розділ 5, п.6,7 - створення кормового поля, підкормка тварин) в межах господарської зони національного природного парку зміна цільового призначення земельних ділянок не відбувається.

В державних актах на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_7 вказано: цільове призначення (використанні земельноі ділянки - Для функціонування Національного природного парку «Великий Луг» природно-заповідного фонду України. Підрозділи, на які посилається відповідач - секція К, цільове призначенню 19 -Для цілей підрозділів 16.00 - 18.00 для збереження та використання земель природно-заповідного фонду. До цих підрозділів відносяться землі, які не ввійшли до складу національного природного парку «Великий Луг» та на які національний природний парк «Великий луг» немає державних актів на право постійного користування земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеним по тексту позовної заяви, позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, вважає, що викладені по тексту постанови № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 року №370/0192-18-ДК/0193/1/07/01/-18 підстави притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Просила суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у відкрите судове засідання та зобов'язано відповідача у строк до 21 серпня 2018 року подати до суду відзив на позовну заяву позивача. (а.с. 32)

21 серпня 2018 року до суду від представника Головного управління Дергеокадастру у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1, з якого вбачається, що Головне управління Дергеокадастру у Запорізькій області позов не визнає з підстав, наведених по тексту відзиву та доданих до нього копій документів. (а.с. 38-101)

29 жовтня 2018 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив. (а.с. 109-154)

Приймаючи до уваги пояснення представників позивача та відповідача, відзив на позовну заяву представника відповідача, відповідь ОСОБА_1 на відзив, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких

вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства ро охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону. Державні інспектори під час виконання службових обов'язків мають право на носіння форменого одягу встановленого зразка та використовувати спеціальні транспортні засоби з кольорографічним абарвленням і написом з емблемою в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що 13.07.2018 року начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняком М.В. складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення №370/0192-18-ДК/0193/1/07/01/-18, з якого вбачається, що ОСОБА_1 працюючи директором Державного підприємства Національний природний парк «Великий Луг» використовує земельну ділянку загальною площею 24 га не за цільовим призначенням, що є порушенням п. «г» статті 211 Земельного кодексу України.

Відповідальність за встановлене порушення передбачена за ст. 53 КУпАП.

26.07.2018р. начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняком М.В. прийнята постанова № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 11-13)

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.05.03 року № 858-ІУ «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку.

За основним цільовим призначенням землі України відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Класифікацію видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) затверджено наказом Держкомзему від 23.07.10 року № 548.

Згідно із цією класифікацією вирізняють, зокрема, такі види цільового призначення земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення: для збереження та використання біосферних заповідників (КВЦПЗ - 04.04.01); для збереження та використання природних заповідників (КВЦПЗ - 04.04.02); для збереження та використання національних природних парків (КВЦПЗ - 04.04.03); для збереження та використання ботанічних садів (КВЦПЗ - 04.04.04); для збереження та використання зоологічних парків (КВЦПЗ - 04.04.05); для збереження та використання дендрологічних парків (КВЦПЗ - 04.04.06); для збереження та використання парків-пам'яток садово-паркового мистецтва (КВЦПЗ - 04.04.07); для збереження та використання заказників (КВЦПЗ - 04.04.08); для збереження та використання заповідних урочищ (КВЦПЗ - 04.04.09); для збереження та використання пам'яток природи (КВЦПЗ - 04.04.10); для збереження та використання регіональних ландшафтних парків (КВЦПЗ - 04.04.11); для цілей підрозділів 16.00-18.00 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду (КВЦПЗ - 19.19.00).

Згідно ст. 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Згідно ст. 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва).

Як встановлено матеріалами справи земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 передані національному природному парку «Великий Луг» у постійне користування з вилученням на підставі Розпорядження голови районної державної адміністрації № 44 від 24.01.2009 року. (а.с. 123-124)

На підставі Розпорядження голови районної державної адміністрації № 44 від 24.01.2009 року видані державні акти на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_6 від 29.07.2009 р. та серії НОМЕР_5 від 29.07.2009р., в яких визначено цільове призначення (використання) земельної ділянки: для функціонування Національного природного парку «Великий Луг» природно-заповідного фонду України.

Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НОМЕР_3 від 12.07.2018 року та НОМЕР_4 від 12.07.2018 року, наданих стороною відповідача на підтвердження своєї позиції, цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 визначено як «Для цілей підрозділів 16.00 -18. 00 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду». (а.с. 64-74)

Єдиним належним та допустимим доказом використання земельної ділянки за цільовим призначенням є Державні акти на право постійного користування земельним ділянками

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку та може бути змінено відповідно до порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НОМЕР_3 від 12.07.2018 року та НОМЕР_4 від 12.07.2018 року, повністю суперечать державним актам на право постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 Серія НОМЕР_7 від 29.07.2009 року та НОМЕР_2 Серія НОМЕР_5 від 29.07.2009 року, оскільки у зазначених державних актах на право користування земельними ділянками вказано, що цільове призначення (використання) земельних ділянок -для функціонування національного природного парку «Великий Луг». У витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки вказано, що вид використання земельної ділянки - для обслуговування національного природного парку «Великий Луг». До зазначених Витягів Державного земельного кадастру про земельні ділянки внесені відомості на підставі рішення органу виконавчої влади, а саме - Розпорядження голови районної державної адміністрації №44 від 24.01.2009 року, в п.2 якого йдеться про передачу земельних ділянок в користування національному природному парку «Великий Луг» загальною площею 16506,0000га із земель державної власності, розташованих на території Василівського району, з них: що вилучені в постійне користування 9074.0000га, в т.ч. вкритих лісовою рослинністю 1274,8916га.

Відповідно до ст.ст. 14, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об'єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням. Зонування території національного природного парку, рекреаційна та інша діяльність на його території проводиться відповідно до Положення про національний природний парк та Проекту організації території національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об'єктів, що затверджується центральним органом виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до Проекту організацій території національного природного парку «Великий Луг» охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об'єктів, затвердженого Наказом Мінприроди від 09.02.2010 року № 69, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 належать до господарської зони парку (згідно таксаційної опису Проекту організацій території національного природного парку «Великий Луг» охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об'єктів є «городи» 24га.). (а.с. 20-23)

Відповідно до ст.21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», у межах господарської зони проводиться господарська діяльність, спрямована на виконання покладених на Парк завдань.

Відповідно до Положення про національний природний парк «Великий Луг» (Розділ № 3 «Управління парком», пп.3.6. «Повноваження директора парку», стор.5), директор має право укладати господарські, цивільно-правові договори/угоди, трудові договори (контракти). (а.с. 130-131)

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1913 від 28.12.2000 року «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися бюджетними установами природно-заповідного фонду (із змінами та доповненнями), бюджетними установами природно-заповідного фонду, відповідно до п.2 Переліку платних послуг, являється організація та проведення освітньо-виховних і природоохоронних заходів.

Відповідно до плану природоохоронних заходів збереження природно-заповідного фонду НІШ «Великий Луг» на 2018 рік, затвердженого Департаментом екомережі та природно-заповідного фонду за Формою ППЗ-1, розділ 5 «Заходи щодо збереження та відтворення фауни» запланована підкормка тварин дикої фауни в зимовий період. (а.с. 24-25)

Відповідно до п. 3 переліку платних послуг, які можуть надаватися бюджетними установами природно-заповідного фонду, 26 грудня 2017 року між національним природним парком «Великий Луг» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 була укладена Угода про спільну природоохоронну діяльність №01-СД, для досягнення спільної мети (підкормка дикої фауни на природно-заповідній території НПП «Великий Луг» та забезпечення контролю у охороні, відтворенні і використанні природних ресурсів), а саме утримання кормового поля 24га. (а.с. 132-135)

Частиною 1 ст. 47 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що кошти (в тому числі в іноземній валюті), одержані природними заповідниками, біосферними заповідниками, національними природними парками, регіональними ландшафтними парками, ботанічними садами, дендрологічними парками, зоологічними парками, а також підприємствами, установами та організаціями, у підпорядкуванні яких перебувають території та об'єкти природно-заповідного фонду інших категорій, від наукової, прироооохоронної, туристсько-екскурсійної, рекламно-видавничої та іншої діяльності в межах заповідних територій та об'єктів, що не суперечать їх цільовому призначенню, є їх власними коштами. Ці кошти не підлягають вилученню і використовуються для здійснення заходів щодо охорони відповідних територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Таким чином, судом встановлено, що для здійснення обробки існуючого кормового поля була укладена вищевказана Угода про спільну природоохоронну діяльність №01-СД від 26.12.2017 року з ФОП ОСОБА_4, а не для ведення ним городництва, на що наголошено у протоколі про адміністративне правопорушення №370/0192-18-ДК/0193/1/07/01/-18 від 16.07.2018р..

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а постанову по справі про адміністративне правопорушення № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року, винесена начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняк Максимом Володимировичем, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн., такою що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та порушують принцип презумпції невинуватості, визначений статтею 62 Конституції України. Будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

За викладених обставин у даній справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували б правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачем під час прийняття вказаної постанови не враховано відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перевірено наявність підстав для визнання винним позивача у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що відповідачем будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надано, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на них статтею 77 КАС України, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Керуючисьст.ст. 5, 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Семеняка Максима Володимировича № 370/0192-19-ДК/0082По/08/01/-18 від 26 липня 2018 року про накладення на директора Національного природного парку «Великий Луг» ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.. 53 КпАП України.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

20.11.2018 .