Справа № 757/46671/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа №757/46671/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44564/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 757/46671/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Центральне ОУ ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київcького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Желтобрюх І.Л., суддів Горяйнова А.М., Парінова А.Б., -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII);

- зобов'язати Центральне ОУ ПФУ здійснити перерахунок і виплату його пенсії без обмежень її максимального розміру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 25 лютого 2016 року №18-230зп, з урахуванням нових розмірів заробітної плати станом на час звернення за перерахунком за відповідною посадою, починаючи з 16 травня 2016 року, та переказати її на його особистий рахунок та в подальшому пенсію виплачувати в повному обсязі.

Печерський районний суд м. Києва постановою від 25 жовтня 2016 року частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправними дії Центрального ОУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 25 лютого 2016 року №18-230зп;

- зобов'язав Центральне ОУ ПФУ провести перерахунок пенсії без обмежень її максимального розміру за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 25 лютого 2016 року №18-230зп від про заробітну плату, з урахуванням нових розмірів заробітної плати станом на час звернення за перерахунком за відповідною посадою, з 16 травня 2016 року.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 16 березня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Центрального ОУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII без обмеження її максимального розміру. В задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовив.

В частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Центрального ОУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 25 лютого 2016 року №18-230зп та зобов'язання провести відповідний перерахунок пенсії, з урахуванням нових розмірів заробітної плати станом на час звернення за перерахунком за відповідною посадою з 16 травня 2016 року суд апеляційної інстанції залишив без змін постанову Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року.

04 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із завою про роз'яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, в якій просив, зокрема, роз'яснити, чи підлягає його пенсія обмеженню максимальним розміром, визначеним чинним законодавством.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 липня 2017 року відмовив ОСОБА_1 у роз'ясненні постанови апеляційного суду від 16 березня 2017 року.

01 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким надати мотивоване роз'яснення, яке унеможливлює подвійне трактування рішень судів.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутність чіткого розуміння відповідачем ухвалених у справі судових рішень, призводить до порушення законних прав ОСОБА_1 на перерахунок його пенсії без обмежень в розмірі 90 %.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, переглянувши ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 170 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення із заявою про роз'яснення судового рішення та постановлення відповідної ухвали), якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи з приписів вказаної норми, підстави для роз'яснення судового рішення існують лише тоді, коли постанова чи ухвала суду є незрозумілою, та без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки, високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення в судовому засіданні. Отже, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

Підставою для подання заяви про роз'яснення рішення, є його незрозумілість.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Стаття 170 КАС України не визначає критеріїв, якими можна об'єктивно установити доцільність роз'яснення судового рішення. Тому така доцільність приймається за судовим розсудом, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв.

Окремо, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнюючи чи унеможливлюючи його виконання.

Зі змісту заяви позивача про роз'яснення судового рішення вбачається, що він фактично не погоджується із постановою апеляційного суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII без обмеження її максимального розміру.

Разом з цим, дослідивши текст постанови суду апеляційної інстанції, в тому числі її резолютивної частини, колегія суддів вважає, що вказане судове рішення є зрозумілим, а мотиви позивача у заяві про роз'яснення, так само, як і у касаційній скарзі, фактично зводяться до зміни змісту та суті резолютивної частини рішення, про роз'яснення якого подано заяву.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при постановлені оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції правильно застосував норми права та не допустив їх порушень, тому Касаційний адміністративний суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі № 757/46671/16-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду