Справа № 804/5351/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

22 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/5351/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря - Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 року (суддя Тулянцева І.В., дата складання повного рішення - 22.01.2018р.) у справі №804/5351/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.05.2017р.:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 1 001 412,38 грн., з яких за податковими зобов'язаннями 801 129,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 200 282,48 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 229 236,83 грн., з них 183 389,46 грн. - податкові зобов'язання, 45 847,37 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 227 515,49 грн., з яких 182 012,39 грн. - податкові зобов'язання, 45 503,10 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що при виконанні митних формальностей під час ввезення на митну територію України у митній декларації №110130000/2015/503253 та товарно-супровідних документах були належним чином відображено всі відомості щодо товару, на підставі яких позивачем було визначено митну вартість товару стосовно ціни, що підлягала сплаті за поставлений товар у відповідності до ч.5 ст.58 Митного кодексу України. Також позивач вказував на те, що в акті перевірки ревізор, який здійснював перевірку, посилається на неналежні докази, які б підтверджували порушення митних правил ТОВ "Електросвітбуд".

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, судом першої інстанції встановлено, що за результатом проведеного заходу контролю,

відповідачем було встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань, мита та збору під час митного оформлення товару, який надійшов на виконання зовнішньоекономічного контракту, який укладено між позивачем та VIKO ELEKTRIK VE ELEKTRONIK END.SAN.VE TIC.AS (Туреччина). Такі висновки контролюючого органу суд першої інстанції визнав обґрунтованими, оскільки їх зроблено на підставі митної декларації країни експорту, яку надано митними органами Республіки Туреччина та відомості якої свідчать про заниження позивачем фактурної вартості поставлених товарів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставних висновків щодо правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки судом не було враховано те, що постановою Кірововського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2017р., яку залишено без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області, відмовлено у притягненні керівника ТОВ «Електросвітбуд» до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. При цьому, справа про порушення митних правил стосувалася саме тих обставин, які розглядаються у межах цієї справи. Крім цього, заявник апеляційної скарги вказує на те, що під час митного оформлення товару ним надано до митного органу усі необхідні документи, які підтверджували заявлену декларантом митну вартість, і вказані документи митним органом прийнятті без зауважень. З цього приводу позивач також вказує на те, що чинне митне законодавство України не зобов'язує декларанта заявляти митну вартість товару, виходячи з вартості, за якою було здійснено митне оформлення такого товару нерезидентом в його країні, а також перевіряти, за якою вартістю та ким було оформлено вказаний товар у митній процедурі експорту в країні відправлення. Відносно документів на підставі яких відповідачем зроблено висновки про заниження позивачем податків, мита та зборів, позивач вказує, що такі документи, які надійшли від митних органів Республіки Туреччини, не можуть вважатися офіційним повідомленням про порушенням митних правил позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно із ст. 336, ст.345, п.2 ч.2 ст.351 Митного кодексу України, наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31.03.2017 року №1853, ОСОБА_1 - головним державним ревізором-інспектором відділу митного аудиту управління аудиту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, інспектором податкової та митної справи 1 рангу, проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросвітбуд" () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 24.04.2017 року №4323/04-36-14-15/38678142, в якому зроблено висновки про порушення підприємством вимог:

1) п.1 ч.1 ст.279, ст.295 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по сплаті мита за митною декларацією від 03.06.2015 року №110130000/2015/503253 па загальну суму 183 389,46 грн.;

2) п.1 ч.1 ст.279, ст.295 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI та ст. З Закону України від 28.12.2014 року №73-VIІІ "Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року", що призвело до заниження додаткового імпортного збору за митною декларацією від 03.06.2015 року №110130000/2015/503253 всього у розмірі 182 012,39 грн.;

3) п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 03.06.2015 року №110130000/2015/503253 на загальну суму 801 129,90 грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на наступному.

Так, проведеною перевіркою встановлено, що в зоні діяльності Дніпропетровської митниці ДФС, на виконання контракту від 19.06.2013 №002-VIKO/ELB TOB «Електросвітбуд» здійснено митне оформлення товарів "різні електричні компоненти" за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253.

Згідно вказаної митної декларації відправником товарів виступала компанія "VIKO ELEKTRIK VE ELEKTRONIK ENDUSTRISI SANAYI VE TICARET A.S." (Туреччина), а отримувачем TOB «Електросвітбуд». Переміщення товару здійснено на умовах поставки СРТ - Дніпропетровськ.

Загальна фактурна вартість товарів за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253 становить 54 189,62 дол. США (1 141 819,62 грн. за курсом валют на момент митного оформлення), загальна митна вартість становить 1141 819,62 грн., вага брутто 20826,77 кг.

ГУ ДФС у Дніпропетровській області отримано лист Дніпропетровської митниці ДФС від 16.03.2017 №197/7/04-50-19-01 з відповіддю митних органів Республіки Туреччина щодо митного оформлення ТОВ «Електросвітбуд» товару «різні електричні компоненти» за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253.

Митними органами Республіки Туреччина надано експортну декларацію Туреччини та рахунки-фактури компанії "VIKO ELEKTRIK VE ELEKTRONIK ENDUSTRISI SANAYI VE TICARET A.S.". Вказані рахунки-фактури зазначені в експортних деклараціях Республіки Туреччина.

Також, у своїй відповіді, митними органами Республіки Туреччина надано копії товарно-транспортних документів (CMR та Carnet TIR). Надані товарно-транспортні документи відповідають документам, наданим при митному оформленні на території України.

Аналізом експортної декларації Туреччини встановлено, що товари фактично експортувалися від компанії "VIKO ELEKTRIK VE ELEKTRONIK ENDUSTRISI SANAYI VE TICARET A.S." на адресу TOB «Електросвітбуд» на умовах поставки EXW - Istanbul та вартістю 226 952,14 дол. США (4 782 067,24 грн. за курсом, валют на момент митного оформлення), що значно перевищує вартість, заявлену до митного оформлення на митній території України. Вага та асортимент товару відповідають заявленим.

В ході співставлення даних експортної декларації Туреччини та цінових характеристик, зазначених в рахунки-фактури (інвойси) компанії "VIKO ELEKTRIK VE ELEKTRONIK ENDUSTRISI SANAYI VE TICARET A.S." встановлено, що товар експортовано за цінами значно вищими, ніж зазначено ТОВ «Електросвітбуд» у митній декларації, оформленій Дніпропетровською митницею ДФС. Вага та асортимент товару відповідають заявленим.

Всього згідно документів, отриманих від митних органів Турецької Республіки, експортовано в Україну товари фактурною вартістю на суму 226 952,14 дол. США (4 782 067,24 грн. за курсом валют на момент митного оформлення).

Таким чином, за результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, з урахуванням отриманої інформації (документів) від Республіки Туреччина, фактичних відомостей (документів) по вказаним митним оформленням, визначено загальну митну вартість товарів як бази оподаткування ввізним митом, додатковим імпортним збором та податком на додану вартість в розмірі 4 782 067,24 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС в Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.05.2017р.:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 1 001 412,38 грн., з яких за податковими зобов'язаннями 801 129,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 200 282,48 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 229 236,83 грн., з них 183 389,46 грн. - податкові зобов'язання, 45 847,37 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 227 515,49 грн., з яких 182 012,39 грн. - податкові зобов'язання, 45 503,10 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Оскільки аргументи позивача, які ним наведені в апеляційній скарзі, фактично стосуються підстав заявленого позову, то суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості, вважає за необхідне дослідити правову оцінку, яку надано судом першої інстанції доводам позивача та підставам заявленого позову.

Щодо доводів позивача про те, що під час митного оформлення не було виявлено порушень законодавства та митним органом визнано заявлену декларантом митну вартість товарів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що до митного оформлення позивачем було надано наступні документи: контракт, товарно-транспортна накладна (CMR) від 28.05.2015 року №0000639, книжка МДП (Carnet TIR) від 28.05.2015 року №XF.78895933, інвойс від 27.05.2015 року №844461-67/in та інші документи, необхідні для митного оформлення.

Декларування товарів "різні електричні компоненти" здійснено за цінами, встановленими в інвойсах до вищевказаного контракту.

У підпунктах "а" та "b" частини 2 статті VІІ Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) визначено:

- (a) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості;

- (b) під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, тобто ціна, фактично сплачена або що підлягає сплаті за товари, коли вони продаються на експорт до країни імпорту.

Згідно зі статтею 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495 - VI (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

В силу пунктів 1 та 4 частини 1 статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

У відповідності до пунктів 4 та 5 частини 5 статті 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

За пунктом 2 частини 351 МК України, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

З огляду на викладені норми права, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що посилання позивача відносно того, що правильність визначення митної вартості товару підтверджується тим фактом, що Дніпропетровська митниця ДФС при здійсненні своїх повноважень щодо контролю правильності визначення митної вартості товарів в рамках статті 54 МК України при здійсненні митного оформлення товарів за митною декларацією №110130000/2015/503253 від 03.06.2015 року дійшла висновку про вірність визначення митної вартості, розмитнила та випустила з зони митного контролю зазначені товари, не можуть братись судом до уваги, оскільки Головне управління ДФС у Дніпропетровській області наділено компетенцією перевіряти правильність визначення митної вартості ввезених транспортних засобів після їх фактичного випуску на митну територію України. Оскільки, відповідач фактично провів перевірку правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску, право на яку йому надано статтями 345-354 МК України.

Крім того, статтями 257, 266 МК України визначено обов'язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.

Згідно з частиною першою статті 295 МК України, митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, ПК України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, визначено графи МД, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графи 42. 45 та 47 МД, в яких наводяться відомості про вартість товару і нарахування митних платежів, заповнюються декларантом.

Отже, декларант самостійно вносить до МД відомості, зокрема, щодо фактурної та митної вартості товару й розміру належних до сплати податків та з моменту прийняття МД до митного оформлення несе юридичну відповідальність за недостовірність таких відомостей.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що доводи позивача про те, що під час митного оформлення не було виявлено порушень законодавства, не можуть бути підставою для звільнення його від сплати митних платежів, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.

Обгрунтованими є і висновки суду першої інстанції, які зроблені під час надання правової оцінки таким доводам позивача, як неможливість використання відповідачем, як доказу порушення митних правил, листа митного органу Республіки Туреччина та додатків до нього.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що за правилами пункту 5 частини першої статті 352 МК України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Крім цього, статтею 53 Митного кодексу України прямо передбачено, що митна декларація країни експорту є документом, що підтверджує митну вартість товарів.

Таким чином, зазначені аргументи позивача обґрунтовано визнано судом першої інстанції безпідставними.

Правильно суд першої інстанції вказав і на безпідставність таких доводів позивача, як використання відповідачем під перевірки документів уповноважених органів Турецької Республіки без перекладу.

З цього приводу суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 7 МК України, державна митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Митна декларація є уніфікованим документом, сформованим відповідно до міжнародних стандартів аналогічних документів інших країн. Даний документ використовується в міжнародній практиці. За таких обставин порівняння відповідних граф МД країни експорту та імпорту, що містять цифрові дані (інформацію про вагу товару, номер транспортного засобу, яким здійснювалась поставка, дата поставки тощо), а також найменування відправника, одержувача товару, країни відправлення та призначення дає можливість ідентифікувати поставку товарів без здійснення офіційного перекладу цих граф МД на українську мову.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що під час розгляду справи відповідачем надано вказані документи в офіційному перекладі на українську мову і дослідженням цих документів не встановлено розбіжностей у висновках контролюючого органу, які зроблені під час перевірки.

Щодо аргументів позивача про наявність постанови суду, яка набрала законної сили та якою не встановлено у діях керівника ТОВ «Електросвітбуд» порушень митних правил, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2017 року у справі №203/1723/17, яка залишена без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалою від 09.08.2017 року, справу про притягнення до адміністративної відповідальності керівника ТОВ "Електросвітбуд" ОСОБА_2 за порушення ч.1. ст.483 Митного Кодексу України закрито за відсутністю складу правопорушення в її діях.

Надаючи оцінку таким доводам позивача суд першої інстанції правильно виходив з того, що у відповідності до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Пославшись на положення вказаної норми процесуального права, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те,що постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2017 року у справі №203/1723/17 встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення керівника підприємства через відсутність доказів, що не є беззаперечним доказом правильності визначення ТОВ "Електросвітбуд" митної вартості товарів.

Таким чином, дослідивши аргументи позивача, якими обґрунтовуються вимоги апеляційної скарги та які фактично стали підставою заявленого позову, правову оцінку суду першої інстанції вказаним аргументам позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 у справі №804/5351/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 22.11.2018р.

Повне судове рішення складено 23.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк