Справа № 200/11900/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 листопада 2018 р. Справа №200/11900/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по нарахуванню йому пенсії за вислугою років;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії за вислугою років, включивши у розрахунок пенсії отримані у 2016-2017 роках надбавку за роботу у нічний час, надбавку за несення служби понад встановлений законодавством робочий час (надурочні), компенсацію за роботу у святкові дні та індексацію грошового забезпечення та щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб з часу призначення пенсії - з 01 квітня 2017 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк - протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали - для усунення недоліків, а саме позивачу необхідно було:

- до позовної заяви додати обґрунтовану заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними із зазначенням інших підстав для поновлення строку та докази в підтвердження обґрунтування;

- в разі залишення в заяві про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними попереднього обґрунтування - додати докази в підтвердження обґрунтування.

- до позовної заяви додати документи, які зазначені в переліку документів, що додаються до позовної заяви, однак не додані до позову, а саме: копію відповіді начальника державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор»; копії документів, які додаються до позовної заяви, слід скріпити власноручним підписом позивача (його представника).

З розписки, що надійшла до суду, вбачається, що представник позивача отримав копію зазначеної ухвали 09 листопада 2018 року.

Відповідно до частини 7 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Між тим недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк усунені не були.

Так, позивачем на виконання ухвали суду подано заяву (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з позовом, в якій зазначено, що він вперше дізнався про порушення свого права на обчислення пенсії з документів, які були додані до супровідного листа державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» від 14 серпня 2018 року №8/6283, а саме з розрахункових листів, які містять дані щодо місячної оплати за роботу в нічний час, в надурочні, які позивач отримував протягом періоду з квітня 2015 року по березень 2016 року, довідки від 03 травня 2018 року №29, довідки про нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення від 14 серпня 2018 року, грошового атестату №4.

Фактично, позивач повторно посилається на те, що про порушення свого права дізнався з документів роботодавця про його заробітну плату (грошове забезпечення).

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 2 статті 74 вказаного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Документи роботодавця, подані позивачем, самі по собі не є документами, які можуть свідчити про дії органу Пенсійного фонду України щодо обчислення пенсії, з якими позивач не погоджується (аналогічне судом зазначалося в ухвалі від 05 листопада 2018 року).

Доказами в даному випадку є документи саме органу Пенсійного фонду України (рішення про призначення/перерахунок пенсії, протоколи з пенсійної справи, розрахунки складових заробітної плати, взяті для обчислення пенсії, тощо), складені щодо пенсії позивача.

Таких доказів разом з доказами дати їх отримання позивачем подано не було.

В заяві (клопотанні) про поновлення строку звернення до суду з позовом позивач, фактично, повторно зазначив підстави, які визнані судом неповажними.

Отже, в заяві (клопотанні) про поновлення строку звернення до суду з позовом обставини, що унеможливлювали звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом з дотриманням процесуального строку починаючи з 01 квітня 2017 року (дата призначення пенсії, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав) не наведені.

Викладені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду судом визнані неповажними.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу позовна заява повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Так, у справі «Golder проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб), тобто може бути обмежено. Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією. Під такими законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає, наприклад: передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання права звернення до суду, тощо.

Так, у справі «Ashingdane проти Сполученого Королівства» (№ 8225/78, рішення від 28 травня 1985 року) ЄСПЛ зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з'ясувати: чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою.

В адміністративних справах доступ до суду обмежено внаслідок дії закону - статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Встановлене обмеження має законну мету і не порушує саму суть права на доступ до суду.

Крім того, повернення судом позовної заяви до відкриття провадження у справі через пропущення встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, не позбавляє особу права на доступ до суду, оскільки відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Отже, позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом з доданням обґрунтованого клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними з доказами в підтвердження обґрунтування.

Керуючись частиною 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.