Справа № 553/1550/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №553/1550/15-а

адміністративне провадження №К/9901/16365/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 553/1550/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов'язання вчинити дії з відновлення виплати пенсії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, прийняту 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Перцової Т.С., суддів: Дюкарєвої С.В., Жигилія С.П.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд зобов'язати відповідача відновити його пенсійні виплати з 01 квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 10 серпня 2015 року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нову постанову, якою у позові відмовлено.

02 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 20 грудня 2016 року було ухвалено рішення Конституційного Суду України, яким визнано неконституційним перше речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Заявник стверджував, що вказана обставина є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року - без змін.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення, про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

У цій справі встановлено, що позивач з 20 грудня 2009 року звільнений з військової служби у запас за п. 66, підпунктом «є» - за станом здоров'я.

Довідкою Полтавської обласної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року № 02-44/649 підтверджено, що позивач працює в апараті Полтавської обласної державної адміністрації начальником відділу зовнішньоекономічної та виставкової діяльності управління інвестиційної діяльності та міжнародного співробітництва Департаменту економічного розвитку та є державним службовцем.

Позивач з 2010 року перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував довічну пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач з 01 квітня 2015 року припинив виплату пенсії на підставі частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до вказаної норми (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року, на яке посилався позивач в обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, зокрема, першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 245 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду заяви) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Отже, зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що підставою для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, визнання неконституційною окремої положення закону, але лише того положення, яке було застосоване судом для вирішення справи, а не будь-якого іншого.

Проте, положення першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , яке було визнане неконституційним, відповідно до якого у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року обмежено виплату пенсій окремим особам, не застосовувалось судом у цій справі.

Натомість, суд у цій справі застосував інші положення, а саме редакцію частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була чинною на час спірних правовідносин, відповідно до якої виплату пенсій було обмежено у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Тобто, суд застосував у цій справі попередню редакцію вказаної норми, а не ту, яка визнана неконституційною.

Тому, обставини, покладені в основу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є підставою для перегляду судового рішення у цій справі за нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї заявник зазначає, що пенсію йому не виплачували не лише у 2015 році, а ще й у 2016 році, тому порушення його конституційних прав тривало й після прийняття рішення апеляційним судом.

Суд не може прийняти вказані аргументи позивача, оскільки стверджуване порушення його прав у 2016 році не було предметом розгляду згідно з судовим рішенням, яке він просив переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Отже, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі № 553/1550/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду