Справа № 751/6547/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/6547/18 Суддя (судді) першої інстанції: Цибенко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Джуриленка Олександра Миколайовича про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом до УПП в Чернігівській області, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №269394 від 30 вересня 2018 року.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2018 року позов задоволено частково, скасовано постанову інспектора взводу №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Джуриленка О.М. інспектора роти №4 БУПП в Чернігівській області у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №269394 від 30 серпня 2018 року в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КУпАП закрито, постанову інспектора взводу №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Джуриленка О.М. інспектора роти №4 БУПП в Чернігівській області у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №269394 від 30 серпня 2018 року в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП залишено без змін, а позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині - без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану постанову складено незаконно, оскільки інспектором поліції не було складено протоколу, а в правий ряд позивач прийняв, оскільки побачив у дзеркалі поліцейську машину з ввімкненими вогнями синього кольору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, в суді першої інстанції позиція відповідача обґрунтовувалась тим, що відеозаписом з реєстратора та бодікамер підтверджується порушення позивачем п.11.1 Правил дорожнього руху та позиач не мав при собі полісу обов'язкового страхування, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2018 року інспектором відділу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Джуриленко О.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №269394 (а.с.26), відповідно до якої ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ 210990, д.н.з. НОМЕР_1 30 серпня 2018 року у м.Чернігів на перехресті вул.Чорновола та пр.Миру керував транспортним засобом та зі смуги руху призначеної для руху праворуч здійснив рух прямо, чим порушив правила розташування транспортного засобу на проїзній частині та пп.1.11 Правил дорожнього руху України та при цьому не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пп.2.14 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїв правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та, з урахуванням ст.36 КУпАП, керуючись положеннями ст.ст.33 та 284 КУпАП застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку, що з відеозапису з місця події, що здійснений за допомогою нагрудного реєстратора поліцейського, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 зі смуги, призначеної для «руху праворуч», здійснив рух прямо, в той же час, відповідачем не надано належних доказів в підтвердження не надання ОСОБА_2 поліса обов'язкового страхування.

Колегія суддів за наслідками апеляційного перегляду дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп.11.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Таким чином, водій зобов'язаний рухатись у відповідній смузі на проїзній частині із дотриманням напрямку руху по смугам, що визначаються дорожніми знаками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що останній 30 серпня 2018 року керував транспортним засобом та зі смуги руху, призначеної для руху праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив правила розташування транспортного засобу на проїзній частині.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення не складається, навіть за умови, якщо особа оспорює допущене порушення або адміністративне стягнення, що на неї накладається.

З доданого до матеріалів справи ДВД-диску (а.с.25) з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та з відео-реєстратора патрульного автомобіля вбачається, що позивач не виконав вимоги знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме з крайньої правої полоси, з якої дозволено рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п.11.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, встановлена ч.2 ст.122 КУпАП.

Пояснення позивача, що він прийняв вправо з метою надати перевагу поліцейському автомобілю, який рухався з ввімкненими проблисковими маячками синього кольору, не відповідає дійсним обставинам справи та в повній мірі спростовується наданими відповідачем доказами, а саме відеозаписом, з якого вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення, встановленого ч.2 ст.122 КУпАП.

Поданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом у розумінні КАС України та КУпАП, а пояснення апелянта жодним чином не спростовують факту недотримання ним вимог пп.11.1 Правил дорожнього руху.

Як встановлено судом, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. на підставі ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП з урахуванням ст.36 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, штрафи за кожне правопорушення повинні були накладатися окремо, однак в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.

Так, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №269394 від 30 серпня 2018 року не визначено окремого розміру адміністративного стягнення за кожне правопорушення, а зазначено загальну суму штрафу - 425,00 грн.

Враховуючи, що розмір штрафу за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП є ідентичним та становить 425,00 грн., скасування судом першої інстанції оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття в цій частині справи про адміністративне правопорушення не призвело до зміни розміру адміністративного стягнення накладеного на позивача.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №269394 від 30 серпня 2018 року в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.11.1 Правил складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, а отже, приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття в цій частині справи про адміністративне правопорушення, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 20 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма