Справа № 0940/1684/18
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. справа № 0940/1684/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до приватного акціонерного товариства "Зелене господарство" про стягнення заборгованості в сумі 926626,44 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до приватного акціонерного товариства "Зелене господарство" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 926626,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем в строки, визначені податковим законодавством, зобов'язання в розмірі 766442,00 грн самостійно задекларованого згідно податкових декларації з податку на додану вартість за липень-грудень 2017 року та січень-травень 2018 року, а також, штрафних санкцій в сумі 65717,00 грн, нарахованих податковими повідомленнями - рішеннями: № від 26.01.2018 року, № від 03.10.2017 року. Крім того, відповідачу нараховано пеню в розмірі 94467,44 грн. Загальна сума податкового боргу приватного акціонерного товариства "Зелене господарство" станом на день звернення до адміністративного суду становила 926626,44 грн, яка ним не сплачена.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.1-2).

Копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, яка надіслана судом на адресу відповідача зазначену в позові та підтвердженій витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 31-33), яка 25.09.2018 року відповідачем отримана. Проте, приватне акціонерне товариство "Зелене господарство" правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалося.

Згідно вимог ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "Зелене господарство" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби (а.с. 31-33).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, Податковим кодексом України визначено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з статтею 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. Відповідно до підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України, до загальнодержавних податків та зборів належить податок на додану вартість і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо зобов'язання відповідача із податку на додану вартість підприємств суд зазначає, що відповідачем подано податкові декларації з ПДВ: 16.08.2017 року за липень 2017 року в суму 163326 грн; 15.09.2017 року за серпень 2017 року в сумі 120395 грн; 18.10.2017 року за вересень 2017 року в сумі 31621 грн; 16.11.2017 року за жовтень 2017 року в сумі 18175 грн; 18.12.2017 року за листопад 2017 року в сумі 190209 грн; 16.01.2018 року за грудень 2017 року в сумі 57759 грн; 19.02.2018 року за січень 2018 року в сумі 2339 грн; 19.03.2018 року за лютий 2018 року в сумі 7531 грн; 17.04.2018 року за березень 2018 року в сумі 2422 грн; 16.05.2018 року за квітень 2018 року в сумі 65215 грн; 19.06.2018 року за травень 2018 року в сумі 108450 грн (а.с. 9-19).

Судом встановлено, що 15.09.2017 року на підставі підпункту п.п. 19-1.1.1., 19-1.1.2., ст.. 19, п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 та п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, старшим державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів юридичних осіб проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з червня 2015 року по вересень 2017 року платника ПАТ "Зелене господарство" та встановлено, що платник порушує термін сплати визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (а.с. 22-23).

На підставі вказаного акту перевірки податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2017 року за платежем податок на додану вартість за штрафними фінансовими санкціями на суму 60084 грн (а.с.25).

11.01.2018 року на підставі підпункту п.п. 19-1.1.1., 19-1.1.2., ст.. 19, п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 та п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, старшим державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів юридичних осіб проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період червень 2015 року по грудень 2017 року платника Приватне акціонерне товариство "Зелене господарство" та встановлено, що платник порушує термін сплати визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (а.с. 20).

На підставі вказаного акту перевірки податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2018 року за платежем податок на додану вартість за штрафними фінансовими санкціями на суму 5633,00 грн (а.с.21).

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Проте, доказів наявності розпочатої процедури оскарження чи звернення до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу відповідачем на надано. Водночас, позивач стверджує, що дані податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались.

Таким чином, оскільки податкові повідомлення-рішення, якими нараховані штрафні санкції, відповідачем отримано, у визначеному порядку не оскаржувалось, у встановлені терміни не сплачено, то такі суми грошового зобов'язання є узгодженими.

Відповідно до пункту 57.1 зазначеної статті платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем надсилалась податкові вимоги форми "Ю1" № 1/1915 29343/10/24-1-205 від 02.09.2004 року та за форми "Ю2" №2/2140/34457/10/24-1-205 від 08.10.2014 року, які відповідач залишив без реагування (а.с. 26, зворотній бік а.с. 26).

Згідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом утворює податковий борг.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими деклараціями, податковими повідомленнями-рішеннями, зворотнім боком облікової картки платника податків, корінцями податкових вимог та довідкою-розрахунком податкового боргу, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до вказаних матеріалів справи, судом перевірено та встановлено, що станом на момент звернення до суду із даним позовом заборгованість відповідача за платежами з податку на додану вартість за штрафними санкцій становить 11956,85 грн.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не подав. Судом таких обставин не встановлено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення вищевказаних норм Податкового кодексу України не виконав податкові зобов'язання з сплати податку на додану вартість.

Відповідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно пункту 129.4 цієї статті даного Кодексу пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як встановлено судом, позивачем на суму невиконаних відповідачем грошових зобов'язань з сплати податку на додану вартість нарахована пеня в розмірі 94467,44 грн.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання утворює податковий борг.

Таким чином, 766442,00 грн податку на додану вартість, 65717,00 грн штрафних (фінансових) санкцій, 94467,44 грн пені утворюють податковий борг відповідача в розмірі 926626,44 грн, який ним не сплачено.

Відповідно підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 926626,44 грн є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем понесені не були, а тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків приватного акціонерного товариства "Зелене господарство" (), відкритих у банківських установах, які його обслуговують, та за рахунок готівки, в дохід бюджету податковий борг в сумі 926626 (дев'ятсот двадцять шість тисяч шістсот двадцять шість) гривень 44 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області: () вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

Приватне акціонерне товариство "Зелене господарство": () вул. Є.Коновальця, 411/А, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область,76018.

Суддя Грицюк П.П.