Справа № 725/5503/18
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/5503/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправної та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Посилався на те, що встановлено, що 17 червня 2018 року головний державний інспектор ВМО №1, м/п «Вадул-Сірет», Чернівецької митниці ДФС Гайдук Василь Георгійович відносно Відповідача був складений Протокол про порушення митних правил №1761/40800/18. Як вбачається із змісту протоколу, інспектором було виявлено порушення: що 17 червня 2018 року о 12 год. 10 хв. на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в'їхав легковий автомобіль марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1, який прямував з Румунії до України в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору». До митного контролю громадянин ОСОБА_1 подав закордонний паспорт громадянина Ізраїля НОМЕР_2, виданий 22.04.2018 року, на ім'я ОСОБА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Під час внесення інформації в автоматизовану систему митного оформлення «Інспектор» та за результатами здійснення митних процедур системою АСАУР ПІК «Інспектор» було згенеровано обов'язкові митні формальності, обумовлені орієнтуванням від 25.01.2016р. №75/2/186 Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про те, що громадянин ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) при переміщення через митний кордон України може використовувати паспорти громадянина Ізраїля та громадянина України. Під час проведення митних формальностей, гр. ОСОБА_1 пред'явив паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий 26.02.2015 р. на ім'я ОСОБА_1. Згідно поданого до митного контролю закордонного паспорта гр. Ізраїля НОМЕР_2, виданий 22.04.2018 року та пред'явленого закордонного паспорта громадянина України НОМЕР_4 виданий 26.02.2015 р., громадянин ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією й тією ж особою. В процесі проведення аналізу перетину митного кордону України транспортного засобу марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 встановлено, що зазначена особа при ввезенні на митну територію України даний транспортний засіб в режимі «тимчасового ввезення» з використанням паспорту громадянина Ізраїля. Маючи статус «резидента», для перетину митного кордону ОСОБА_1 надав паспортний документ громадянина Ізраїля НОМЕР_2, виданий 22.04.2018 року на ім'я ОСОБА_1. Згідно частини 2 статті 380 Митного кодексу України громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування. З метою ухилення від зобов'язання забезпечення сплати митних платежів шляхом застосування заходів гарантування передбачених розділом X Митного кодексу України щодо транспортного засобу легковий автомобіль марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1, VIN-кодом НОМЕР_5, рік випуску 2006 р., об'єм двигуна 2993 см. куб., тип двигуна дизель, особа надала паспортний документ зі статусом «нерезидент».

У зв'язку з чим, під час ввезення на митну територію України вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надала документ, який є підставою для надання пільг, а саме незастосування заходів гарантування при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус «резидента». Ввезення транспортних засобів громадянами - резидентами, згідно положення частини 3 статті 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Інспектором зроблений висновок, що громадянин ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів сума яких буде встановлена додатково та що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

В подальшому, Постановою по справі про порушення митних правил №1761/40800/18 від 28.09.2018 року (далі - Постанова) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 1601055 грн. 66 коп.

Вважає, що вказане рішення прийнято з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить скасувати вказану постанову.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача наравив письмовий відзив на позовну заяву, в якій прозов не визнав, просив у його задоволенні відмовити.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.5 даної Статті, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом встановлено, що, 17 червня 2018 року головний державний інспектор ВМО №1, м/п «Вадул-Сірет», Чернівецької митниці ДФС Гайдук Василь Георгійович відносно Відповідача був складений Протокол про порушення митних правил №1761/40800/18. Як вбачається із змісту протоколу, інспектором було виявлено порушення: що 17 червня 2018 року о 12 год. 10 хв. на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в'їхав легковий автомобіль марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1, який прямував з Румунії до України в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору». До митного контролю громадянин ОСОБА_1 подав закордонний паспорт громадянина Ізраїля НОМЕР_2, виданий 22.04.2018 року, на ім'я ОСОБА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Під час внесення інформації в автоматизовану систему митного оформлення «Інспектор» та за результатами здійснення митних процедур системою АСАУР ПІК «Інспектор» було згенеровано обов'язкові митні формальності, обумовлені орієнтуванням від 25.01.2016р. №75/2/186 Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про те, що громадянин ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) при переміщення через митний кордон України може використовувати паспорти громадянина Ізраїля та громадянина України. Під час проведення митних формальностей, гр. ОСОБА_1 пред'явив паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий 26.02.2015 р. на ім'я ОСОБА_1. Згідно поданого до митного контролю закордонного паспорта гр. Ізраїля НОМЕР_2, виданий 22.04.2018 року та пред'явленого закордонного паспорта громадянина України НОМЕР_4 виданий 26.02.2015 р., громадянин ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією й тією ж особою. В процесі проведення аналізу перетину митного кордону України транспортного засобу марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 встановлено, що зазначена особа при ввезенні на митну територію України даний транспортний засіб в режимі «тимчасового ввезення» з використанням паспорту громадянина Ізраїля. Маючи статус «резидента», для перетину митного кордону ОСОБА_1 надав паспортний документ громадянина Ізраїля НОМЕР_2, виданий 22.04.2018 року на ім'я ОСОБА_1. Згідно частини 2 статті 380 Митного кодексу України громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування. З метою ухилення від зобов'язання забезпечення сплати митних платежів шляхом застосування заходів гарантування передбачених розділом X Митного кодексу України щодо транспортного засобу легковий автомобіль марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1, VIN-кодом НОМЕР_5, рік випуску 2006 р., об'єм двигуна 2993 см. куб., тип двигуна дизель, особа надала паспортний документ зі статусом «нерезидент».

У зв'язку з чим, під час ввезення на митну територію України вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надала документ, який є підставою для надання пільг, а саме незастосування заходів гарантування при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус «резидента». Ввезення транспортних засобів громадянами - резидентами, згідно положення частини 3 статті 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Інспектором зроблений висновок, що громадянин ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів сума яких буде встановлена додатково та що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

В подальшому, Постановою по справі про порушення митних правил №1761/40800/18 від 28.09.2018 року (далі - Постанова) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 1601055 грн. 66 коп.

При винесенні даної постанови Позивач був відсутній а сама Постанова в порушення ст. 285 КУпАП (Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено) направлена на адрес Позивача тільки 05.10.2018 року, тобто на 8 день після винесення і отримана Позивачем тільки 08.10.2018 року.

Підставою для накладення штрафу слугували ті ж обставини, що були описані в Протоколі про порушення митних правил.

В той же час, Відповідачем зазначено, що з метою визначення вартості та розрахунку суми митних платежів, податків і зборів, що підлягали би сплаті, при ввезені на митну територію України транспортного засобу особистого користування марки «BMW Х5», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1, VIN-кодом НОМЕР_5, рік випуску 2006 р., об'єм двигуна 2695 см. куб., тип двигуна дизель, в режимі імпорт (випуск для вільного обігу) 19.06.2018 року гр.ОСОБА_1 направлено лист про необхідність представлення до 27.06.2018 року вказаного транспортного засобу та реєстраційні документи на даний транспортний засіб, в розпорядження експерта для визначення його вартості. Однак, транспортний засіб гр. ОСОБА_1 в зазначений період не було представлено.

Однак, дані обставини не відповідають дійсності, оскільки такого листа ОСОБА_1 не отримував.

Як зазначено у Постанові, згідно розрахунку (службова записка Управління адміністрування митних платежів від 13.07.2018 року №844/24-70-19-30), громадянину України ОСОБА_1 необхідно було б сплатити до Державного бюджету України митні платежі в сумі 533685,22 грн.

Винесена Постанова є протиправною та підлягає скасуванню враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Дана правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду по аналогічній справі №640/7258/17 від 20 березня 2018 року.

Слід зазначити, що перетинаючи кордон, Позивачем зазначено правдиві відомості щодо країни походження автомобіля (Болгарія), мета ввезення транспортного засобу (тимчасове ввезення) та правдиві відомості про свою особу: прізвище, ім'я, країну постійного проживання (Ізраїль), громадянство (Ізраїль), дані про документ, що посвідчує особу. Таким чином митним органом не доведено факту подання позивачем до митниці неправдивої інформації чи документів, необхідних з питань зазначених в статті 485 Митного кодексу України для класифікації товару, оскільки саме по собі зазначення позивачем у справі в декларації транспортного засобу для ввезення його на територію України в режимі «тимчасового ввезення» та зазначення документів, які є дійсними не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Окрім того, на момент розгляду матеріалу в Чернівецькій митниці ДФС спірний транспортний засіб було вивезено за межі території України (в той же день 17.06.2018 року), тобто реалізований режим тимчасового ввезення позивачем.

Як встановлено статтею 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Відповідно до ч.1 ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

В той же час, права позивача визначені ст. 498 МК України були обмежені та порушені Відповідачем.

Як зазначено вище і вбачається із складеного Протоколу, позивач був обмежений у праві на захист а саме було відмовлено у клопотанні про забезпечення захисту адвоката, а отже наявне безпідставне недопущення до участі в розгляді справи її представника.

Крім цього, як вбачається і з самої оскаржуваної постанови, Позивач неодноразово звертався до Відповідача із клопотаннями про надання копій матеріалів справи для належної підготовки до справи, надання своїх пояснень, доводів, міркувань та заперечень, однак у даному праві гарантованому ст. 498 МК України було відмовлено.

В той же час, ст. 498 МК України надає право особі, які притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил саме одержувати копії документів, що є у справі а не тільки знайомитися з матеріалами справи.

Таким чином, з боку Відповідача мало місце грубе обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду, що є підставою для скасування Постанови.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення, визначеного Законом стягнення, є доведення факту не сплати особою суми митних платежів у певному розмірі.

Так, за змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами статті 57 глави 9 Митного кодексу Українивизначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантомз метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексуза основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товарибули продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів, суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Як вбачається із змісту ст.. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Так, за змістом п.1 ч.1 статті МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За нормами статті 57 глави 9 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод -за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу

Як було встановлено, матеріали справи про порушення митних правил не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився ОСОБА_1 Натомість, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою.

Таким чином, митну вартість товару було визначено не на підставі основного методу, тобто за ціною договору, а шляхом застосування другорядних методів.

Однак при цьому, всупереч положенням ч.4 ст.57 Кодексу, митним органом не було проведено консультацій із ОСОБА_4 та не запропоновано здійснити обмін наявною інформацію. Матеріали справи про порушення митних правил будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не містять.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відомості зазначені у службовій записці є інформативними і не можуть бути повністю достовірними.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не було доведено правомірності свого рішення, внаслідок чого не було спростовано твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 395 Митного кодексу України визначено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є необ'єктивність або неповнота провадження у справі, неправильна кваліфікація вчиненого правопорушення, накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Позовні вимоги про закриття провадження по справі задоволенню не підлягають, оскільки це входить за межі компетенції суду, законодавець в нормах КУпАП надав право винести постанову про закриття провадження (п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП) органу або посадовій особі, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку цією посадовою особою виступив відповідач по справі, а саме заступник начальника Чернівецької митниці ДФС Жижиян І.Є., а не суд, оскільки в даному випадку суд є установою в яку оскаржують рішення посадової особи.

Суд вважає, що достатнім способом захисту права позивача є визнання незаконною і скасування постанови, тому у задоволені позовних вимог про закриття провадження по справі необхідно відмовити.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне

правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, враховуючи те, що позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Всупереч ст.489 МК України, посадовою особою, якою було складено протокол про порушення митних правил, не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні а також не з'ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Необ'єктивність та упередженість розгляду справи про порушення митних правил також полягала в тому, що розгляд адміністративної справи відбувся за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так, п.4 ст.526 Митного кодексу України передбачає, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгулу справи.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.9,38,251,258,280,287-289,293 КУпАП, ст.ст.241 - 247, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил Чернівецької митниці ДФС від 28.09.2018 року в справі про порушення митних правил № 1761/40800/18 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст.485 МК України, справу направити на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду до 7 апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя: Іщенко І.В..