Справа № 813/734/15
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/734/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем Михайла Богдановича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Пакош Ольги Олексіївни про визнання незаконними дій,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем Михайла Богдановича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Пакош Ольги Олексіївни про визнання незаконними дій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016 року, в адміністративній справі №813/734/15 у задоволенні позову Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем Михайла Богдановича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Пакош Ольги Олексіївни про визнання незаконними дій відмовлено повністю.

Не погодившись із висновками суду першої та апеляційної інстанцій, позивач звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 11.10.2018 року було задоволено частково касаційну скаргу позивача, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання неправомірними дій державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем М.Б., та Пакош О.О. щодо проникнення 23.10.2014 року та 20.11.2014 року на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1, з метою опису й арешту майна; справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті вимог щодо визнання неправомірними дій (бездіяльності) державних виконавців ВДВС Пустомитівського РУЮ щодо незняття арешту з житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/4315/13-ц за заявою ПП «Іріда-ОІЛ» - рішення судів залишено без змін.

05.11.2018 року справа була надіслана Верховним Судом до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 14.11.2018 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №813/734/15 передано на розгляд головуючому судді Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу та боржнику ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що на виконанні в ВДВС Пустомитівського РУЮ знаходилися два виконавчих провадження №41128868 про примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області від 20.11.2013 року №914/2673/13 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПП «Іріда-Оіл» боргу в сумі 39000,94 грн. та 52808,47 грн., а також №437693311 з примусового виконання виконавчого листа від 02.06.2014 року у справі №6/640/166/14-ц Київського районного суду м.Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в розмірі 26641,52 грн. Постановою від 02.12.2013 року про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП №40936146 накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1, проте ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.07.2014 року знято арешт з житлового будинку АДРЕСА_1. Більше того, позивач стверджує, що відповідачам було відомо про ухвалу Пустомитівського районного суду від 01.07.2014 року про зняття арешту з житлового будинку АДРЕСА_1 проте арешт з даного будинку у встановлений законом строк не знято. Також відповідачам було відомо, що боржнику ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності. Незважаючи на це, відповідачі Партем М.Б., Пакош О.О. 23.10.2014 року та 20.11.2014 року провели виконавчі дії з порушенням вимог закону, і безпідставно намагалися описати житловий будинок АДРЕСА_1 (в цілому), незважаючи на те, що боржнику належить тільки 1/2 частина житлового будинку, проникли на прибудинкову територію позивача з понятими та іншими сторонніми особами, чим порушили конституційні права позивача. Позивач вважає дії відповідачів неправомірними, такими, що порушують вимоги закону та конституційні права позивача.

Відповідач 2, заперечуючи проти задоволення позову, 22.10.2015 року подав до суду письмові заперечення на позов. Суть заперечень зводиться до наступного. 23.10.2014 державним виконавцем Партем М.Б. з представником стягувача було здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі для опису майна боржника. Державний виконавець не зміг потрапити в приміщення боржника, про що складено акт державного виконавця в присутності понятих. Також 20.11.2014 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем проживання боржника для опису та арешту майна боржника і повторно не зміг провести опис майна боржника в присутності представника стягувача та понятих. Під час вчинення виконавчих дій позивачем не було виконано вимогу держаного виконавця стосовно надання підтверджуючих документів на право власності, оскільки при виході по місцю реєстрації боржника позивач стверджувала, що це будинок АДРЕСА_1 Крім того, стверджує, що при виході 23.10.2014 року державний виконавець Пакош О.О. не була присутня, що підтверджується актами державного виконавця. Відповідач наголошує, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з примусового виконання рішень, тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 16.11.2018 року справу прийнято судом до розгляду; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом розглядається спір, згідно постанови Верховного Суду від 11.10.2018 року в частині вимог про визнання неправомірними дій державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем М.Б., та Пакош О.О. щодо проникнення 23.10.2014 року та 20.11.2014 року на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1, з метою опису й арешту майна.

Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, зазначив, що судами не надано належної правової оцінки доводам позивача з приводу того, що частина вказаного будинку виділена в натурі, відокремлена огорожею з окремим входом та їй присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 та не вчинено відповідних дій щодо витребування відповідних документів, що підтверджують чи спростовують такі обставини.

Позивач позовні вимоги у судовому засіданні підтримала, з підстав, що викладені у уточненій позовній заяві, просила суд позов задоволити повністю.

Відповідач 1 явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

Відповідач 2 у судове засідання не прибув. У судовому засіданні, що відбулося 23.11.2018 року надав пояснення, згідно яких позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, що зазначені у запереченні.

Від відповідача 3 до суду 23.11.2018 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача 2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з врахуванням вказівок Верховного Суду, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заступником начальника ВДВС Пустомитівського РУЮ Нагребецьким А.А., керуючись ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», 09.12.2013 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №41128889 щодо виконання наказу №914/2673/13, виданого Господарським судом Львівської області 20.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПП «Іріда - ОІЛ» 39000,94 грн. заборгованості та №41128868 щодо виконання наказу №914/2673/13, виданого Господарським судом Львівської області 20.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПП «Іріда - ОІЛ» 52808,47 грн. заборгованості.

09.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Партем М.Б., керуючись ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №41128889 та ВП №41128868, якими накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5

20.11.2014 року державним виконавцем Партем М.Б. здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі для опису майна боржника. Державний виконавець не зміг потрапити в приміщення боржника, про що складено акт державного виконавця в присутності понятих.

23.06.2014 року державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №43769181 щодо виконання виконавчого листа №6/640/166/14-ц, виданого Київським районним судом м.Харкова 02.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «МЕГАБАНК» 25642,73 грн. заборгованості.

01.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Партем М.Б. на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43769181, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5

23.10.2014 року державним виконавцем Партем М.Б. здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі для опису майна боржника. Державний виконавець не зміг потрапити в приміщення боржника, про що складено акт державного виконавця в присутності понятих.

У подальшому, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.11.2013 року забезпечено позов та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку 0,0489 га, розташована в АДРЕСА_1 призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий НОМЕР_1

27.11.2013 року державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Партем М.Б., керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40936146 щодо виконання ухвали №450/4315/13-ц, виданої Пустомитівським районним судом Львівської області 19.11.2013 року.

02.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Партем М.Б., керуючись ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №40936146, якою накладено арешт на:

- житловий будинок АДРЕСА_1;

- земельну ділянку 0,0489 га, розташована в АДРЕСА_1 що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий НОМЕР_1 які належать ОСОБА_5

Державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Партем М.Б. 12.12.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №40936146, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.07.2014 року вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №450/4315/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, вжиті на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.11. 2013 року у виді арешту житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки 0,0489 га, розташованої в АДРЕСА_1 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий НОМЕР_1 які належать ОСОБА_5 - скасовано.

21.07.2014 року ПП «Іріда - ОІЛ» звернулось до ВДВС Пустомитівського РУЮ з заявою про долучення до матеріалів ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.07.2014 року та зняття арешту з майна боржника ОСОБА_5, який був накладений ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.11.2013 року.

Листом від 29.07.2014 року №09-26/10364 ВДВС Пустомитівського РУЮ повідомило ПП «Іріда - ОІЛ», що згідно матеріалів виконавчого провадження №41128868, виконавчим документом є наказ №914/2673/13, виданий Господарським судом Львівської області 20.11.2013 року, у зв'язку з вищевказаним зняття арешту щодо забезпечення позову по боржнику ОСОБА_5 в межах цього виконавчого провадження не є можливим. Одночасно повідомлено, що необхідно звернутися до ВДВС Пустомитівського РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження встановленого зразка, з долученням оригіналу (дублікату) виконавчого документа.

На виконання вимог та вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 11.10.2018 року, судом було витребувано у сторін відповідні докази.

На вимогу суду позивачем 23.11.2018 року надано копії:

-витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16226021 від 10.10.2007 року, згідно якого ОСОБА_1, на підставі договору дарування №2040 від 05.10.2007 року, на праві спільної часткової власності належить ? частка будинку АДРЕСА_1;

-викопіювання щодо розподілу земельної ділянки;

-державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.08.2010 року, згідно якого ОСОБА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки від 05.10.2007 року ВКА №283278 реєстр №2044 є власником земельної ділянки площею 0,0302 га у межах, відповідно до плану;

-витягу з рішення №187 Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 09.11.2007 року про присвоєння поштової адреси АДРЕСА_1 до житлового будинку гр.ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

-довідки від 08.02.2008 року №2062, виданої Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 є власником ? будинку; склад сім'ї - ОСОБА_8 - дочка, ОСОБА_9 - мати. Власником ? частки будинку є ОСОБА_5, разом з нею зареєстрована - ОСОБА_10 - дочка.

Судом досліджено подані позивачем докази.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606- ХІV (далі - Закон №606, в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.2 Закону №606, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №606, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

В силу ч.2 ст.4 Закону №606 під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону №606, державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відтак, аналіз норм чинного законодавства дає підстави зробити висновок про те, що для здійснення опису та арешту майна боржника державний виконавець має вчинити дії щодо виявлення такого майна, зокрема, має одержати інформацію про належність майна боржникові.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п.5 ч.3 ст.11 Закону №606, державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.32 Закону №606, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб є одним із заходів примусового виконання рішень.

Частиною 1 ст.52 Закону №606 визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до ч.1 ст.55 Закону №606, державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику.

Згідно ч.2 ст.55 Закону №606, після надходження від зазначених осіб відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. У разі якщо особа, у якої перебуває майно боржника, перешкоджає державному виконавцю в його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку.

Разом з тим, як встановлено судом, державний виконавець, в ході проведення виконавчих дій не звертався до позивача щодо наявності у нього майна боржника, в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Відтак, ним не вжито всіх заходів спрямованих на встановлення належності майна боржнику.

Крім того, відповідно до п.15 ч.3 ст.11 Закону №606, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Відтак, умовою для проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, є рішення суду про надання дозволу на таке проникнення.

На підставі викладеного, суд вважає, що проникнення на об'єкт нерухомого майна, який на праві власності належить позивачу, здійснено державними виконавцями за відсутності рішення суду про проникнення на володіння фізичної особи - позивача.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно частини 1 ст.55 Закону №606-XIV, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.4 ст.55 Закону №606-XIV).

Згідно з абз.1 п.5.6.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 (далі - Інструкція), при проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, державний виконавець складає акт опису й арешту майна.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, як з'ясовано судом, що по вул.С.Стрільців, 37, с.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області знаходиться житловий будинок, земельна ділянка, яка подарована позивачу, згідно договору дарування від 05.10.2007 року. Дана земельна ділянка перебуває у приватній спільній частковій власності, ? частки якої належить ОСОБА_1 Згідно державного акту на право власності від 25.08.2010 року, земельна ділянка, ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 На вказаній земельній ділянці збудований будинок, про що свідчить витяг з рішення Сокільницької сільської ради, якому присвоєно АДРЕСА_1

Отже, державні виконавці при вчиненні виконавчих дій не з'ясували місцезнаходження майна боржника, згідно зведеного виконавчого провадження і вчиняли протиправні дії щодо проникнення на територію гр. ОСОБА_1 з метою проведення опису майна.

З приводу тверджень відповідача про те, що опис майна не проведено і це засвідчують акти державного виконавця від 23.10.2014 року, 20.11.2014 року, то суд зауважує, що наведене лише вказує на неправомірність дій щодо проникнення на територію, яка належить позивачу і яка не є боржником у виконавчому провадженні.

У зв'язку із наведеним, суд приходить до висновку, що дії державних виконавців по проникненню на об'єкт нерухомого майна, який належать на праві спільної часткової власності позивачу є протиправними, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки суб'єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятих ним рішень, не спростовано доводи позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем Михайла Богдановича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Пакош Ольги Олексіївни про визнання незаконними дій - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Партем Михайла Богдановича, Пакош Ольги Олексіївни щодо проникнення 23.10.2014 року та 20.11.2014 року на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_1, з метою опису й арешту майна.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції (81100, Львівська обл., м.Пустомити, вул.Кандиби, 3; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.