Справа № 367/1773/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2018 року

Київ

справа №367/1773/17

адміністративне провадження №К/9901/66155/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Медичного закладу - лікарні при установі «Бучанська виправна колонія №85» про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 15 серпня 2018 року звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року у задоволенні заяви скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено та визнано неповажними вказані ним причини пропуску строку звернення з апеляційною скаргою. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали.

Крім того, позивачу надано строк для усунення інших недоліків апеляційної скарги, зокрема, сплати судового збору.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копію вказаної ухвали скаржник отримав 3 жовтня 2018 року, однак, в строк, встановлений судом, недоліки апеляційної скарги не усунув.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Постановляючи ухвалу від 22 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року та не наведено об'єктивних підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною третьою статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Апеляційним судом встановлено, що в обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції позивач зазначив, що причиною пропуску процесуального строку стало отримання копії повного тексту рішення лише у липні 2018 року, а його представником - лише наприкінці липня 2018 року.

Разом з тим, стверджуючи, що копію оскаржуваного рішення отримано лише у липні 2018 року, яке, як було встановлено судом, направлялося судом першої інстанції 6 червня 2018 року, апелянт жодних доказів на підтвердження таких доводів не надав. Крім того, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується посилання представника ОСОБА_4 на те, що останній отримав копію оскаржуваного рішення наприкінці липня 2018 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_5, будучи представником ОСОБА_4, на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26 квітня 2018 року №014-0001139, та яка була присутня у судовому засіданні суду першої інстанції 31 травня 2018 року, не була позбавлена можливості ознайомитися із матеріалами справи у період з червня по серпень 2018 року та отримати копію оскаржуваного рішення суду.

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції залишив апеляційну скаргу позивача без руху та надав йому 10 днів з моменту отримання копії ухвали для подання заяви із зазначенням підстав поважності пропущення строку звернення до суду із апеляційною скаргою та надання відповідних доказів.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копію вказаної ухвали скаржник отримав 3 жовтня 2018 року, однак, в строк, встановлений судом, недоліки апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник не наводить доводів щодо неусунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 28 вересня 2018 року, а лише вказує на порушення його прав оскаржуваним рішенням.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, вірно застосував положення пункту статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.А.Данилевич

Т.Г.Стрелець