Справа № 810/3908/18
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року м.Київ № 810/3908/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ірпінського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області та просить суд:

визнати протиправними дії щодо порядку обчислення, нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства;

зобов'язати здійснити перерахунок додаткової пенсії відповідно до рішення суду у справі № 2-а-2397/2010 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену йому відповідно до ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Ірпінського міського суду від 20.12.2010 у справі № 2-а-2397/2010, нарахування та виплату якої відповідач протиправно здійснює у розмірі меншому, ніж визначено законом та рішенням суду.

Зокрема, позивач вказує, що з 01.01.2014 Законом України від 16.01.2014 № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених положеннями Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вона має право на отримання пенсії у розмірах, встановлених положеннями ст.ст. 50-54 цього Закону у редакції, яка діяла на момент права на отримання пенсії.

У липні 2018 року позивач звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахування та виплату йому основної та додаткової пенсії відповідно до рішення Ірпінського міського суду, проте відповідачем було відмовлено позивачу, у зв'язку з тим, що для перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відсутні підстави.

На думку позивача вказана відмова є протиправною та такою, що порушує її права та законні інтереси.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого він не погоджується з обґрунтуваннями, викладеними в позовній заяві та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, виданим 05.12.2008 Київською обласною державною адміністрацією, вкладка НОМЕР_3.

Позивачу довічно призначено пенсію по інвалідності ІІ групи ЧАЕС, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4, виданим 30.06.2009.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену йому відповідно до ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від від 20.12.2010 у справі № 2-а-2397/2010 Управління пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області зобов'язане перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2010 з урахуванням вже проведених виплат.

Позивач звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою від 04.07.2018 про перерахунок та виплату йому грошових коштів за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області у справі № 2-а-2397/2010 від 20.12.2010.

Відповідач листом № 5804/05 від 17.07.2018 повідомив позивача, що пенсія їй виплачується у порядку та розмірі, що встановлені чинним законодавством, і що підстави для її перерахунку відсутні.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній адміністративній справі є наявність або відсутність правових підстав для перерахунку та виплати позивачу за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 передбаченої ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії або додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, установлено ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві додаткової пенсії).

Так ч. 1 зазначеної статті передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1 додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з цим, 14.06.2011 Верховна Рада України прийняла Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік (далі - Закон № 3491-VI), яким розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4 такого змісту: установити, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 14, 22, 37 та ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік .

Положення п. 4 розділу VІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011.

Відтак, Законом № 3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інший, ніж передбачений ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання п. 7 Закону № 3491-VI, 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745, яка набрала чинності з 23.07.2011, п.п. 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають застосуванню лише до 23.07.2011, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону № 2857-VI та постанови № 745.

У подальшому, п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 № 4282-VI (набрав чинності 01.01.2012) було встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50 - 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Абзацом 1 п. 13 Порядку (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 25.03.2014) передбачено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до категорії 1 виплачується у розмірах: особам з інвалідністю І групи - 341,64 грн - для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Водночас, 01.01.2014 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями Закону № 796-ХІІ, передбачено не було.

Лише Законом України від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014, розділ Прикінцеві положення Закону України від 16.01.2014 № 719-VII Про Державний бюджет України на 2014 рік доповнено п. 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст.ст. 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Відтак, тільки з 03.08.2014 Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.ст. 50 - 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 у справі № 285/4300/14-а та у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 619/2262/17.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 розмір додаткової пенсії був обчислений у розмірі, що не відповідає вимогам чинного законодавства та рішенню суду у справі № 2-а-8575/11.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області у справі № 2-а-2397/2010 від 20.12.2010 відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку аргументам відповідача про пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом відповідних прав, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У ч. 2 цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Суд зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання протиправним дій відповідача з виплати позивачеві державної та додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі меншому, ніж передбачено вимогами ч. 1 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Факт протиправності таких дій відповідача встановлений під час розгляду справи.

Крім того, позивач звернувся до пенсійного органу у липні 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки

Присяжнюк Л.М. щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці», а також на підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України в системному зв'язку з положенням ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17 та від 19.06.2018 у справі № 646/6250/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72, 73, 77, 90, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Ірпінського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області () щодо порядку обчислення, нарахування та виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії.

Зобов'язати Ірпінське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області () здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відповідно до рішення суду у справі

№ 2-а-3697/2010 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.