Справа № 815/3919/15
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року

Київ

справа №815/3919/15

провадження №К/9901/6264/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області до Фермерського господарства «Дінекс-Агро» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Фермерського господарства «Дінекс-Агро» на постанову Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Левчук О.А. від 30 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Запорожана Д.В., Коваля М.П., Шеметенко Л.П. від 19 серпня 2015 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Фермерського господарства «Дінекс-Агро» на його користь прострочену заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.04.2015 по 30.06.2015 у сумі 3 264,87 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з Фермерського господарства «Дінекс - Агро» заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 3 264,87 грн на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем порушено правила пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого воно обтяжене обов'язком відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» та «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які знаходилися з ним в трудових відносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Фермерське господарство «Дінекс-Агро» звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року і ухвалити нову постанову, якою відмовити Управлінню Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у квітні-червні 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області проводилася виплата пільгової пенсії ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які працювали у Фермерському господарстві «Дінекс-Агро» та яким було призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

6. У зв'язку із вказаним, позивачем сформовано та направлено Фермерському господарству «Дінекс-Агро» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за період з квітня по червень 2015 року, відповідно до яких розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, який має бути відшкодований, становить 3 264,87 грн.

7. Оскільки відповідачем в добровільному порядку вказану суму заборгованості не сплачено, позивач просив стягнути її в судовому порядку.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Касаційна скарга обґрунтована відсутністю у Фермерського господарства «Дінекс-Агро» обов'язку по сплаті компенсації на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, оскільки воно відноситься до платників податків, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування та сплачують єдиний (фіксований) податок (четверта група).

9. У запереченні на касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області вказує на законність та обґрунтованість постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року. Крім того, зазначає про добровільне погашення відповідачем у вересні 2015 року заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.04.2015 по 30.06.2015 у сумі 3 264,87 грн

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

12. За правилами абз.4 п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

13. В абз.5 п.п.1 п.2 Прикінцевих положень вказаного Закону зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

14. Аналіз наведених положень свідчить про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями.

15. Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду України та Державного бюджету України відповідно.

16. Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

17. Так, згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

18. Аналіз положень п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у контексті статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

19. Згідно з пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

20. За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

21. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

22. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

22. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у відповідача наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2, у розмірі 3 264,87 грн. Відповідач не надав доказів неправомірності обчислення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, визначеним у розрахунках. Отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та до пунктів «ж», «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не надавши на них заперечень та не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки. Склад витрат та факт їх понесення позивачем підтверджено наявними у справі доказами.

23. Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що воно звільнене від обов'язку по сплаті компенсації на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, оскільки знаходиться на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний (фіксований) податок (четверта група), оскільки 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

24. У зв'язку з вищезазначеним, чинним законодавством з 01.01.2015 не передбачено виключень щодо сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у вигляді 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, для платників податків, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності четвертої групи - сільськогосподарський товаровиробник, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

25. Отже, на відповідача покладено обов'язок у повному обсязі відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених особам відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Дінекс-Агро» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду 19 серпня 2015 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

М.І. Гриців