Справа № 809/1936/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/717/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.

за участю секретаря Болюк Н. В.

представника відповідача Терешенко К. О.,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 809/1936/15 (постанова винесена о 13:48 год. у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Могили А. Б., повний текст постанови виготовлено 30 червня 2015 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та стягнення коштів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у виплаті йому підйомної допомоги, яка передбачена статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та стягнути з відповідача на його користь таку допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем протиправно відмовлено йому у виплаті підйомної допомоги, оскільки він до листопада 2014 року перебував на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , свідченням чого є наказ від 14 листопада 2014 року № 25, а відтак обов`язок щодо виплати йому підйомної допомоги покладався саме на цю військову частину

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що Військова частина НОМЕР_1 не була суб`єктом виплати позивачу підйомної допомоги, а таким була Військова частина НОМЕР_2 , якою були здійснені виплати іншим військовослужбовцям і куди було передислоковано позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча його належним чином повідомлено про дату, час та місце його проведення, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим.

Відповідно до Указу в.о. Президента України ОСОБА_2 від 24 березня 2014 року № 339/2014 було введено в дію рішення РНБО від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь в інші регіони» та в подальшому було організовано передислокацію військових частин Збройних Сил України з окупованого Криму на материк.

Згідно з наказом військового комісара військового комісаріату Автономної Республіки Крим (по стройовій частині) від 13 травня 2014 року № 1, виданим на виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1, позивач вважався таким, що станом на 12 травня 2014 року прибув з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до нового місця дислокації та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно наказу військового комісара військового комісаріату Автономної Республіки Крим від 14 листопада 2014 року № 25, позивач - помічник військового комісара з правової роботи військового комісаріату Автономної Республіки Крим оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 31 жовтня 2014 року № 66 зарахований у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вважався таким, що 14 жовтня 2014 року справи та посаду помічника військового комісара з правової роботи військового комісаріату Автономної Республіки Крим оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здав та вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) для утримання на всіх видах забезпечення та у списках особового складу.

З 14 листопада 2014 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військового комісаріату Автономної Республіки Крим та знято з фінансового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .

Із метою врегулювання питання виплати підйомної допомоги позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із запитом про надання інформації щодо осіб, які отримали підйомну допомогу.

Листом від 26 грудня 2014 року за підписом командира військової частини НОМЕР_2 позивачу повідомлено про неможливість надання запитуваної інформації в зв`язку з наявністю в ній персональних даних. Також позивача проінформовано про те, що виплата підйомної допомоги військовою частиною НОМЕР_2 позивачу не являється можливою, оскільки останній не знаходиться на фінансовому забезпеченні в даній військовій частині.

З цього ж приводу позивачем направлено заяву командиру військової частини НОМЕР_1 від 17 лютого 2015 року .

На вказану заяву командиром військової частини НОМЕР_1 направлено позивачу відповідь у якій зазначено, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року № 370 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги» (пункти 1 та 18.12) у військовій частині НОМЕР_1 виплата підйомної допомоги йому не здійснювалася з підстав передислокації позивача самостійно, а не з військовою частиною.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до листопада 2014 року позивач перебував на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , то обов`язок щодо виплати йому підйомної допомоги покладався саме на цю військову частину.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини третьої статті 9-1 цього Закону при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Згідно пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище.

Присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністром оборони України.

Згідно пункту 1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року № 370, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2001 року за № 940/6131 (далі Інструкція), особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 2 Інструкції передбачено, що розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.

Згідно пункту 6 Інструкції військовослужбовцям, які призначені на посади у військову частину і прибули після отримання цією військовою частиною директиви про передислокацію в інший пункт, підйомна допомога виплачується один раз - після прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини поза пунктом попереднього місця служби військовослужбовця.

Відповідно до підпункту 4.1 Інструкції підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується тим, які переїхали у зв`язку з призначенням на посади - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою.

Пунктом 18 Інструкції передбачено, що підйомна допомога, в тому числі на членів сім`ї, не виплачується: якщо місце проживання військовослужбовців у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) не змінилося. В цьому випадку підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне проживання до пункту дислокації військової частини.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців та їх сімей. Підставою для її виплати є, зокрема, директива про передислокацію в інший пункт.

Підйомна допомога виплачується особі після фактичного прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1, станом на 12 травня 2014 року позивач прибув з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до нового місця дислокації та приступив до виконання службових обов`язків, про що свідчить витяг з наказу від 13 травня 2014 року № 1. До листопада 2014 року позивач перебував на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , свідченням чого є наказ від 14 листопада 2014 року № 25.

Таким чином позивач, у зв`язку з призначенням на посаду та переїздом до нового місця військової служби, а також фактичною зміною місця проживання, мав право на одержання підйомної допомоги. Така допомога повинна була бути виплачена саме військовою частиною НОМЕР_1 .

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що саме військова частина НОМЕР_1 зобов`язана була виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки при виборі способів захисту порушеного права позивача.

Так, слід зазначити, що один з обраних позивачем способів захисту порушеного права - вимога стягнути з відповідача належну йому підйомну допомогу є таким, що не узгоджується із згаданими вище нормами права, які регламентують повноваження відповідача щодо розпорядження коштами та повноваженнями суду при вирішенні справ, визначеними статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу підйомну допомогу, суд вважає, що належним способом захисту в даних правовідносинах є визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язання його здійснити таку виплату відповідно до вимог статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення підйомної допомоги, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в частині стягнення підйомної допомоги та ухвалення нового рішення в цій частині.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 809/1936/15 скасувати в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 підйомної допомоги та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлено 23.11.2018 року