Справа № 826/27085/15
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2018 року

Київ

справа №826/27085/15

провадження №К/9901/18798/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб , АТ "Дельта Банк" про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Данилишина В.М. від 11 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року складі: головуючого-судді Кучми А.Ю. суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - Відповідач), треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), ПАТ "Дельта Банк" в якому просила:

- визнати протиправними дій та скасування рішення відповідача щодо визнання нікчемними договору №006-28598-170215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 17 лютого 2015 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк", Банк) та ОСОБА_2, та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- зобов'язати Відповідача надати Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду позивачу як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд включити позивача (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду за вкладами в ПАТ "Дельта Банк".

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016 року позов частково задоволено. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016 року - без змін.

Визнано, що відповідачем не доведено належними документальними доказами наявність правових підстави для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №006-28598-170215 від 17 лютого 2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", та відповідно для невключення позивача до реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання виплат коштів за вкладами. А тому як наслідок дії відповідача щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним, наказ уповноваженої особи Фонду від 16 вересня 2015 року №813 з усіма додатками до нього в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ "Дельта Банк", та застосування наслідків нікчемності вказаного правочину є протиправними, відповідно оспорюваний наказ підлягає скасуванню у відповідній частині

3. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не доведено належними документальними доказами наявність правових підстави для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №006-28598-170215 від 17 лютого 2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", та відповідно для невключення позивача до реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання виплат коштів за вкладами. А тому як наслідок дії відповідача щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним, наказ уповноваженої особи Фонду від 16 вересня 2015 року №813 з усіма додатками до нього в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ "Дельта Банк", та застосування наслідків нікчемності вказаного правочину є протиправними, оспорюваний наказ підлягає скасуванню у відповідній частині, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню. Суд також виходив з того, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині вимог про зобов'язання відповідача подати Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду, оскільки дані вимоги мають похідний характер від перших позовних вимог, та заявлені у спосіб визначений законом.

Разом з тим, суд не знайшов підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про зобов'язання Фонду вчинити дії по відношенню до позивача, як таких, що спрямовані на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені.

Зокрема, суд вказав на те, що інформація про позивача до переліку вкладників внесена не була, а Фонду додаткова інформація про позивача уповноваженою особою Фонду не надавалась, у суду відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимоги про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

4. Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права Відповідачем було подано касаційну скаргу, у якій просить:

- прийняти касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі №826/27085/15 до розгляду;

- відстрочити відповідачу сплату судового збору по даній справі до прийняття Вищім адміністративним судом відповідного рішення по результатам розгляду цієї касаційної скарги;

-. Розгляд справи здійснювати за участі Відповідача, повідомивши про дати, час і місце слухання справи;

- Зупинити виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі №826/27085/15;

- скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі №826/27085/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "Дельта Банк", як банком, та позивачем, як вкладником, 17 лютого 2015 року укладено договір №006-28598-170215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" зі сплатою процентів щомісяця, без права поповнення (далі - договір №006-28598-170215 від 17 лютого 2015 року), за умовами якого банк приймає від вкладника грошову суму в розмірі 8000,00 доларів США (далі - вклад) та відкриває вкладний (депозитний) рахунок вкладнику № НОМЕР_2 (далі - рахунок), вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 22 лютого 2016 року включно.

7. Згідно п. 1.8 ст. 1 цього договору, зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. У разі, якщо, в день укладання сторонами цього договору, вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.

8. Цього ж дня сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №006-28598-170215 від 17 лютого 2015 року, де в п. 1 зазначили про викладення п. 1.8 ст. 1 договору у наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються".

9. Факт внесення коштів у сумі 8000,00 грн. на вкладний рахунок позивача не заперечується сторонами та засвідчується копією платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, №46014169 від 17 лютого 2015 року.

Згідно копії платіжного доручення в іноземній валюті № 46014169 від 17.02.2015 р. перераховано на вкладний (депозитний) рахунок позивача кошти у розмірі 8 000,00 доларів США від іншої фізичної особи - ОСОБА_8.

10. Відповідно до умов п. 1 додаткової угоди № 1 від 17.02.2015 до договору № 006-28598-170215 від 17.02.2015 р. такий порядок поповнення вкладного (депозитного) рахунку позивача відповідав змісту договору.

11. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

12. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

13. 03 липня 2015 року на офіційному сайті Фонду (www.fg.gov.ua) було опубліковано оголошення про те, що з 06 липня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" здійснює виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 25 березня 2015 року включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів мають здійснюватися через установи банків-агентів.

14. У вересні 2015 року Фонд повідомив вкладників Банку, що у зв'язку з закінченням 02 жовтня 2015 року терміну дії тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" та з огляду на необхідність завершення Фондом повного технологічного циклу формування переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в рамках гарантованої суми відшкодування, 15 вересня 2015 року будуть призупинені виплати коштів вкладникам ПАТ "Дельта Банк" через відділення банків-агентів.

15. Постановою правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк".

16. На виконання даної постанови Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора ПАТ "Дельта Банк", визначених ст.ст. 37, 38, 51, ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI), Кадирова В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

17. Судом першої інстанції вірно встановлено, що спочатку позивач звернулася до відділень банків-агентів Фонду для отримання інформації щодо виплати коштів за своїм вкладом у ПАТ "Дельта Банк". Проте виплата ОСОБА_2 гарантованої суми відшкодування у ПАТ "Дельта Банк" здійснена не була з причини відсутності інформації про позивача в Загальному реєстрі вкладників Банку.

18. У подальшому позивач отримала лист представника Банку від 23 вересня 2015 року №8821/687 "Повідомлення про нікчемність правочину", яким ОСОБА_2 повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №006-28598-170215 від 17 лютого 2015 року згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.

19. Наведене зумовило звернення Позивача до суду з адміністративним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

20. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем на виконання обов'язків, передбачених частиною восьмою ст. 38 Закону № 4452-VI наказом № 408 від 29.05.2015 р. створена комісія з перевірки договорів (правочинів) за вкладними операціями Банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою ст. 38 зазначеного Закону.

21. За результатами такої перевірки Комісією виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ "Дельта Банк" і фізичними особами-клієнтами Банку після 16.01.2015 р. включно (тобто, з наступного дня після дня доведення до відома керівників структурних підрозділів Банку про обмеження на здійснення певних операцій, встановлених постановою Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних".

22. Згідно протоколу Комісії від 15.09.2015 (витяг з такого протоколу наявний у матеріалах справи) в період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 певними фізичними особами вчинялися дії щодо перерахування коштів зі своїх поточних рахунків на вкладні (депозитні) рахунки третіх осіб (інших фізичних осіб). При цьому, такі клієнти Банку-ініціатори перерахувань коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів у сумах, що перевищували встановлений Законом № 4452-VI розмір коштів (200 тис. грн) для відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, були кредиторами Банку за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорів банківських рахунків. За таких умов, укладання між Банком та фізичними особами в період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні (депозитні) рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничній сумі відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам-фізичним особам переваг перед іншими кредиторами. Така перевага полягала у можливості отримати відшкодування саме за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через третіх осіб.

23. На підставі вищевикладеного Комісія дійшла висновку, що договори банківського вкладу перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу (в тому числі договір № 006-28598-170215 від 17.02.2015) є нікчемними з підстав, визначених п. 7 частини третьої ст. 38 Закону № 4452-VI.

24. З урахуванням описаних вище висновків Комісії (оформлених у вигляді протоколу від 15.09.2015 р.) уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" Кадиров В.В. затвердив такий протокол та своїм наказом № 813 від 16.09.2015 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" та застосував до договорів банківського вкладу (депозиту) за переліком, наведеним в Додатку № 1 до цього наказу, наслідки нікчемності, зокрема, у вигляді: автоматизації процесу формування бухгалтерських проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків фізичних осіб-отримувачів коштів, на рахунки фізичних осіб, які здійснили операції по перерахуванню коштів на депозитні, поточні (карткові) рахунки фізичних осіб, згідно до реєстру операцій, наведеному в додатку № 2 до цього наказу; автоматизацію процесу сторнування процентів, нарахованих відповідно до умов договорів банківського вкладу, операції за якими є нікчемними з підстав, визначених п. 7 частини третьої ст. 38 Закону № 4452-VI; направлення особам, перелік яких наведено в додатку № 3 до цього наказу, повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст. 38 Закону №4452-VI.

Відповідно до роздруківки витягу з електронної копії наказу № 813 від 16.09.2015 і доданого до нього додатку № 1 уповноваженою особою Фонду застосовано наслідки нікчемності до договору № 006-28598-170215 від 17.02.2015 р.

25. Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

26. Із матеріалів справи вбачається, що Договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США № 006-28598-170215 від 17.02.2015 р. між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк був визнаний нікчемним, як такий що не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з того, що був укладений з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

27. Відповідач зазначив у касаційній скарзі, що у судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки даним доказам на підтвердження наведених обставин.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

30. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду визначаються Законом № 4452-VI.

31. Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

32. Статтею 27 Закону № 4452 регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

При цьому, у відповідності до частини 6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI.

33. Згідно частини 5 ст. 27 Закону № 4452, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

34. У відповідності до п.п.3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку..

35. Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

36. Згідно п.п.2, 4 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

37. Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

38. За змістом частини 1 статті 35 Закону № 4452-VI здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

39. Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом № 4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).

40. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фонду відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

41. Закон № 4452-VI пов'язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

42. За змістом частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

43. Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.

В силу вимог частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

44. Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI (в редакції до 12 серпня 2015 року, до набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII), яка визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

45. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII частину третю статті 38 Закону України № 4452-VI доповнено пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства».

46. Доказів того, що постанова Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", яка є банківською таємницею, доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку, встановленому законом, відповідачем надано не було.

Так, ПАТ "Дельта Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року, тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 17 лютого 2015 року, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком.

Окрім того, постанова Правління Національного банку України № 692/БТ від 30 жовтня 2014 року стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для Національного банку України.

47. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту надання Банком за результатами укладення договору банківського вкладу (депозиту) з позивачем переваг третім особам (в даному випадку ОСОБА_8.) перед іншими кредиторами Банку в отриманні відшкодування з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб понад законодавчо гарантовану суму коштів (200 тис. грн.).

У відповідності до норм ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" постанова НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 є банківською таємницею, а отже учасники спірної транзакції, не могли знати про віднесення ПАТ " Дельта Банк" до категорії проблемних.

Відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави та/або про визнання в судовому порядку недійсними договору № 006-28598-170215 від 17.02.2015 р. та додаткової угоди № 1 від 17.02.2015 р. до нього, та про існування відповідних судових рішень не повідомив.

48. Суд зазначає, що на Позивача у цій справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом», який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Застосовуючи статтю 38 Закону 4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

49. Крім того, колегія суддів враховує, що Відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції "Дельта банк" щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, Позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував у чому така перевага полягала. Відповідачем визнано, що не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч.3 ст. 38 Закону №4452.

50. Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

51. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15. Також постановами Верховного Суду від 10 травня 2018 році у справі № 826/20429/14, від 21 червня 2018 року у справі № 802/4016 та від 21 червня 2018 року у справі № 821/3601/15-а відмовлено у задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду про перегляд рішень суду касаційної інстанції 2016 та 2017 року, якими було задоволено позови фізичних осіб у відносинах, що є аналогічними до відносин у справі № 804/6992/15.

52. Спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії «договори дроблення», з'явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII. На цій підставі колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що Договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США № 006-28598-170215 від 17.02.2015 р. між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк, має ознаки нікчемності, як такий, що порушує публічний порядок.

53. Колегія судів також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

54. Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у пункті 2.1 Рішення від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

55. Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, так як гарантований конституційний принцип непорушності (приватної власності) полягає в неприпустимості свавільного втручання в це право суб'єктів приватного та публічного права, у тому числі й держави. Фізична особа (вкладник) є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності, в силу статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України, є непорушним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що Відповідачем не доведено наявності правових підстав вважати Договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США № 006-28598-170215 від 17.02.2015 р. між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк, нікчемним та, відповідно, застосовувати наслідки нікчемності до даного договору, так само, як не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом № 4452-VI, для невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду.

56. Суд виходить з того, що забезпечення відшкодування фізичним особам банківських вкладів, зокрема, шляхом задоволення позову про визнання бездіяльності уповноваженою особою Фонду протиправною та зобов'язання її вчинити певні дії дозволяє досягнути мети системи гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

57. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя М. І. Гриців