Справа № 625/571/18
Суддя: Лосєв Д. К.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 625/571/18
Провадження № 2-а/625/21/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Коломацький районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Лосєва Д.К.,

за участю секретаря - Калюжної Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Різуненкове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Савченко Сергія Анатолійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову серії НК № 280963 від 22.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22.10.2018 року відповідач виніс постанову серії НК № 280963 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1.

Відповідно до змісту постанови 22.10.2018 року ОСОБА_1 на автодорозі Київ - Харків - Довжанський М-03, 205 км, керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», днз НОМЕР_1 та не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР України.

Позивач вважає дану постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, як він вважає вимога відповідача надати йому для ознайомлення страховий поліс про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є незаконною, також позивач зазначає, що відповідач не мав права розглядати справу місці зупинки транспортного засобу та посилається на рішення Конституційного суду України за № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року. Крім того в обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, а також що винесена відповідачем постанова не містить доказів на підтвердження його правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 17).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду відзив на адміністративний позов, згідно якого зазначав, що винесена їм постанова є законною та обґрунтованою, оскільки винесена із дотриманням норм чинного законодавства. Також просив розглядати справу за його відсутності. (а.с. 22-27).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 31.10.2018 року, який щодо оскарження постанови від 22.10.2018 року, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Савченко С.А. винесено постанову серії НК № 280963 при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те що 22.10.2018 року ОСОБА_1, керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», днз НОМЕР_1 та не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР України. (а.с. 7).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 3 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частина 1 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

П.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України зобов'язує водіїв механічних транспортних засобів мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.2.4 «а» Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотримання вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Цим нормам кореспондуються положення ст.16 ЗУ «Про дорожній рух», 1993 року та ст. 53 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 2004 року.

Однак, відповідно до ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", 2015 року, прийнятого значно пізніше, поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Означена норма є спеціальною в регламентації дій працівника поліції щодо перевірки документів лише за наявності чітко визначених підстав.

Відповідачем не надано суду доказів, згідно яких вбачалося б, що він мав підстави перевіряти документи позивача.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Матеріали справи також не містять відомостей, згідно яких вбачалося б, що відповідач взагалі мав підстави для зупинки транспортного засобу позивача.

Водночас, ст. 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частини 1-3 ст.7 КУпАП визначають основні засади забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. Зокрема, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частинами 2,3 ст. 29 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський захід, до яких відноситься і превентивний захід у виді перевірки документів, застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

За приписами п.21.3 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Системний аналіз указаних норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що перевіряти наявність чи відсутність полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має право посадова особа підрозділу Національної поліції, у випадках чітко передбачених законодавством, а саме при виявленні ознак правопорушення та притягненні особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а також оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів наявності у відповідача підстав на перевірку в позивачки страхового полісу, в тому числі те, що вона не вчинила будь-яких правопорушень та не була причетна до дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що відповідач не мав і повноважень на таку перевірку.

При цьому суд застосовує принцип верховенства права, який вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності законних підстав та повноважень зупинки транспортного засобу позивача та перевірки у позивача полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, постанову винесену відповідачем 22.10.2018 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 280963 винесену 22.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст.ст. 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Коломацький районний суд Харківської області до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2018 року.

Суддя: