Справа № 813/2085/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/421/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Мацьків М.С.,

за участю сторін: представника відповідача Кульченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року (рішення ухвалене у м. Львові, судом у складі головуючого судді Сакалоша В.М., повний текст рішення виготовлений 19 липня 2018 року) у справі № 813/2085/18 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, яким просили визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №292 від 13.03.2018 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №1 УПП ДПП ОСОБА_2 та старшого інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №1 УПП ДПП ОСОБА_3 у формі накладення доган.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 292 від 13.03.2018 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та старшого інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 у формі накладення доган.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, яке в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не допитав посадових осіб відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а врахував лише пояснення позивачів, які повністю спростовано в рамках службового розслідування та не підтверджуються жодними фактичними даними. Пояснення надані позивачами щодо неможливості отримати перед заступленням на зміну нагрудні відеореєстратори з причини їх відсутності спростовані поясненнями опитаного в рамках службового розслідування інспектора взводу лейтенанта поліції ОСОБА_5, який зазначив, що перед виходом на зміну отримав технічні засоби та про відмову позивача в бажанні отримати технічні засоби.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції №292 від 13.03.2018 на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган за невиконання вимог п.1.2 та 1.2.1 Доручення УПП у Львівській області ДПП від 17.03.2017 за № 6399/41/12/01-2017 «Про порядок використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», п. 1, 8, 9, 10 частини 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі п.3 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

З висновку службового розслідування від 28.02.2018, на підставі якого винесено оскаржуваний наказ, видно, що старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 допустили порушення службової дисципліни, а саме: 11.01.2018 перед виходом на службу не вжили заходів щодо отримання технічних засобів фото- та відео фіксації під час оформлення матеріалів ДТП за участі службового автомобіля TOYOTA PRIUS номерний знак під керуванням інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 1 управління лейтенанта поліції ОСОБА_6 та автомобіля GEELY FE-1 під керуванням ОСОБА_7.

За фактом ДТП, що відбулась на 616км+350м автодороги М-06 «Київ - Чоп» за участю службового автомобіля TOYOTA PRIUS номерний знак НОМЕР_3 під керуванням інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 1 управління лейтенанта поліції ОСОБА_6 та автомобіля GEELY FE-1 номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7, з метою оформлення відповідних матеріалів, на місце ДТП прибув екіпаж «ОМЕГА-0751», в складі командира взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 1 управління старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та старшого інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 1 управління старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3.

На запитання про те, чому під час оформлення матеріалів ДТП, що мало місце на 620км+300м автодороги М-06 «Київ-Чоп» не здійснювалася відеофіксація за допомогою нагрудних відеореєстраторів, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 зазначив, що заступивши на службу в складі екіпажу «ОМЕГА-0751» в ніч з 11.01.2018 на 12.01.2018, у відділі зв'язку та телекомунікацій управління вказані відеореєстратори були відсутні.

Опитаний в ході проведення службового розслідування командир взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 1 управління старший лейтенант поліції ОСОБА_2 повністю підтвердив надані лейтенантом поліції ОСОБА_3 пояснення, однак, з яких причин ввірений йому особовий склад, а саме працівники екіпажу «ОМЕГА-0704», під час службової діяльності не використовують нагрудних та автомобільних відеореєстраторів - не зміг.

Комісія дійшла висновків, що старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 допустили порушення службової дисципліни, а саме: 11.01.2018 перед виходом на службу не вжили заходів щодо отримання технічних засобів фото- та відео фіксації, що в подальшому призвело до порушення вимог п.1.2 Доручення, п.п. 1, 8, 9, 10 ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та п.п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» під час оформлення матеріалів ДТП за участі службового автомобіля TOYOTA PRIUS номерний знак НОМЕР_3 під керуванням інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 1 управління лейтенанта поліції ОСОБА_6 та автомобіля GEELY FE-1 номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку службового розслідування від 28.02.2018 не зазначено мотиву та мети вчинення дисциплінарного проступку, його наслідків (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим. У висновку не визначено форму вини осіб, які вчинили дисциплінарний проступок, обставин, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, їх ставлення до скоєного, а також не встановлено причинного зв'язку між неправомірними діяннями осіб та їх наслідками. Разом з тим, суд зауважує, що достатніх доказів вчинення позивачами дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і дією (бездіяльністю) порушників дисципліни не надано відповідачем і під час судового розгляду справи.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до п. 1, 2, 6 ч.1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно- правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно п. 4 розділу XI Закону № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не був прийнятий, тому на поліцейських відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 2 Дисциплінарного статуту вказано, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

В своїх поясненнях, позивачі покликаються на те, що згідно видаткової відомості технічних засобів отриманих під звіт від 11.01.2018, наявної в матеріалах справи (а.с.33), у батальйоні 1 (2 зміна) за ВЗОДДЗ батальйону 1 закріплено загалом 12 відеореєстраторів, 6 рацій, 4 термінали та 3 карти пам'яті. При цьому, як випливає зі змісту даної відомості, у разі несправності певного пристрою біля загальної кількості одиниць проставляється відповідна помітка зі знаком «-» та вказівкою на кількість несправних пристроїв. У даному випадку біля загальної кількості відеореєстраторів (12 шт.) поставлена позначка (-2), що означає, що станом на 11.01.2018 справних відеореєстраторів, які закріплювались за ВЗОДДЗ батальйону №1 було всього 10 шт.

Відповідно до видаткової відомості технічних засобів отриманих під звіт від 11.01.2018 у батальйоні 1 (2 зміна) видно, що на патрулювання працівниками поліції ВЗОДДЗ батальйону №1 УПП у м. Львові було отримано 10 відеореєстраторів, два реєстратори зі знаком «-» отримано не було.

Стосовно ж доводів відповідача, з приводу того, що неотримані реєстратори на момент видачі працівникам патрульної поліції були в справному стані і знак «-» у видатковій відомості означає, що працівники патрульної поліції (позивачі у справі) відмовилися безпідставно від їх отримання, то колегія суддів такі доводи оцінює критично.

Спеціальним нормативним актом, який регулює питання застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно, ст. 40 вказаного Закону встановлює, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відомчому рівні існує один акт, який регулюють розміщення та використання нагрудних камер - наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».

Так, п. 2.6 вказаного порядку передбачено, що перед початком зміни працівник патрульної поліції зобов'язаний отримати відеореєстратор.

Однак, вказаним актом, як і Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено чіткої процедури приймання - передачі нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) та форми яка застосовується при такій передачі. Відтак, покликання відповідача, що знак «-» у видатковій відомості означає, що працівники патрульної поліції (позивачі у справі) безпідставно відмовилися від їх отримання є необґрунтованим та недоведеним.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» закріплено обов'язок поліцейського сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку.

Відтак, працівник відповідальний за видачу нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) на виконання положень вказаного закону зобов'язаний був невідкладно інформувати керівника поліції, щодо виявлених порушень з приводу безпідставної відмови позивачів від виконання покладених на них обов'язків - отримання відеореєстраторів.

Проте, як слідує з матеріалів службового розслідування, працівник відповідальний за видачу нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) в порушення вимог названого закону керівника поліції не повідомив, жодного акту про безпідставну відмову в отриманні нагрудних камер працівниками патрульної поліції не склав, що ставить під сумнів твердження відповідача про безпідставність відмови позивачів у отриманні нагрудних відеореєстраторів.

За наведених обставин, пояснення лейтенанта поліції ОСОБА_5, який здійснював заходи з видачі відеореєстраторів патрульним поліцейським з приводу того, що позивачі відмовилися їх отримувати без належних на то причин суд оцінює критично, оскільки такі твердження не відповідають іншим заходам, які мали б бути вчиненні ним при виявленні факту порушень службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку.

Окрім того, пояснення позивачів про недостатню укомплектованість патрульних поліцейських засобами відеофіксації підтверджуються висновком службового розслідування (пояснення лейтенанта поліції ОСОБА_5, а.с.23), відповідно до якого кількість отриманих лейтенантом поліції ОСОБА_5 нагрудних відеокамер для передачі патрульним поліцейським складала -12. З них, працівникам патрульної поліції видано- 10 відеореєстраторів та 2 відеореєстратора повернуто без видачі працівникам поліції. При цьому, як слідує три працівника поліції- старші лейтенанти поліції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_8 нагрудних відеореєстраторів не отримали.

Таким чином, при потребі у забезпеченні відеореєстраторами складу патрульних поліцейський у обсязі 13 осіб. Наявними були лише 12 відеореєстраторів, що вказує на не належне забезпечення потреб патрульних поліцейських засобами відеореєстрації.

Враховуючи викладене, матеріали справи не містять достеменних доказів, що на момент видачі відеореєстраторів, їх кількість та якість відповідала фактичній потребі патрульних поліцейських.

Отож, колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції, що неотримання відеореєстраторів позивачами є таким, що пов'язано з неналежним матеріально-технічним забезпеченням УПП, а не з несумлінним виконанням ними службових обов'язків позивачами.

З метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Пунктами 8.1, 8.2, 8.3 та 8.4 Інструкції передбачено. що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається з вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного. Також в описовій частині зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Однак, з висновку службового розслідування від 28.02.2018 не зазначено мотиву та мети вчинення дисциплінарного проступку, його наслідків (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим, не визначено форму вини осіб, які вчинили дисциплінарний проступок, обставин, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, їх ставлення до скоєного, а також не встановлено причинного зв'язку між неправомірними діяннями осіб та їх наслідків.

Відтак, висновок службового розслідування (як правова підстава) за результатами якої позивачів притягнуто до відповідальності не містить достатніх доказів вчинення позивачами дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і дією (бездіяльністю) порушників дисципліни відповідачем не надано.

Стосовно ж доводів відповідача з приводу не забезпечення судом першої інстанції допиту свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5С, то колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачів слугували матеріали службового розслідування, до яких ввійшли пояснення лейтенанта поліції ОСОБА_5, які у складі матеріалів службового розслідування оцінені судом при розгляді справи.

Що ж до необхідності викликання та допиту в якості свідка гр. ОСОБА_4, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють чи наведені суб'єктом підстави та зібрані ним докази на день прийняття відповідного рішення давали йому змогу прийняти йому таке рішення.

Отож, зібрання додаткових доказів у вигляді допиту свідка, покази чи пояснення якої не були правовою підставою для винесення оскаржуваного рішення не є предметом дослідження суду.

Слід зазначити, що в період роботи в органах поліції на позивачів не було накладено жодних дисциплінарних стягнень, що свідчить про належний рівень дотримання службової дисципліни та виконання службових обов'язків. Згідно з наданих службових характеристик старший лейтенант поліції ОСОБА_2, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 зарекомендували себе як професійно грамотні та ініціативні працівники, які вимоги чинного законодавства та нормативних документів знають та завжди керуються ними в службовій діяльності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що службовим розслідуванням не враховано всіх обставин, що мають значення для постановлення висновку щодо наявності чи відсутності в діях позивачів складу дисциплінарного проступку в розумінні ст.2 Дисциплінарного статуту.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Отже, всупереч обов'язку доказування, закріпленому у ст. 77 КАС України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 292 від 13.03.2018 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та старшого інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 у формі накладення доган.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі № 813/2085/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.