Справа № 464/2228/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/887/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 30.10.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за вислугу років, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Теслюк Д.Ю.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 57 хв. 30.10.2017р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не вказана),-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2017р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача Управління Пенсійного фонду /ПФ/ України в Галицькому районі м.Львова щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12.07.2001р.) та призначити їй пенсію за вислугу років відповідно ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001р. «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»), без обмеження граничного розміру (а.с.2-8).

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30.10.2017р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.100-102).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила позивач ОСОБА_2, яка покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задовольнити (а.с.107-114).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що із змісту практики Конституційного Суду України слідує, що зміст та обсяг досягнутих працівниками правоохоронних органів (в тому числі органів прокуратури) соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняття нових законодавчих актів.

Оскільки на момент прийняття позивача на роботу в органи прокуратури (31.01.1997р.) діяв Закон України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 05.10.1995р.), тому саме норми останнього у відповідній редакції підлягають застосуванню в розглядуваному випадку.

На момент її звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії загальний стаж роботи в органах прокуратури становив 25 років 07 місяців, на прокурорських посадах - 20 років 21 день, через що апелянт набула право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку.

Статтею 86 діючого Закону України «Про прокуратуру» збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років (з 20 років до 23 років), що є звуженням її прав в розумінні Конституції України.

По причині реорганізації відповідача Управління ПФ України в Галицькому районі м.Львова (у подальшому - Галицького об'єднаного управління ПФ України м.Львова) на підставі постанови КМ України № 821 від 08.11.2017р. «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - Головним управлінням /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. (а.с.147-152).

Відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.159-161).

Під час апеляційного розгляду справи на адресу апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_2 про відмову від позовної заяви, згідно якої позивач відмовляється від позовних вимог, просить визнати нечинною постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі (а.с.171).

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що відмову від заявленого позову слід прийняти, при цьому рішення суду належить визнати нечинним та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернулася до Управління ПФ України в Галицькому районі м.Львова із заявою встановленої форми про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (без вказівки на конкретні норми та редакції зазначеного Закону) (а.с.9).

Рішенням відповідача № 3440/03 від 28.02.2017р. відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугу років; вказана відмова обґрунтована тим, що вислуга років заявниці, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» становить 20 років 01 день, що є недостатнім для призначення цього виду пенсії (а.с.10-11).

Про прийняття вказаного рішення позивача повідомлено листом Управління ПФ України в Галицькому районі м.Львова № 3440/03 від 28.02.2016р. (а.с.2).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних відносин є чинним Закон України № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності з 15.07.2015р. Статтею 86 цього Закону передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01.10.2016р. по 30.09.2017р. - 23 роки, у том числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Аналогічні положення передбачені ст.50-1 Закон України № 1789-ХII «Про прокуратуру» в редакції, на яку посилається позивач.

На момент подання заяви про призначення спірної пенсії загальний трудовий стаж ОСОБА_2 складав 20 років 01 день, тобто, менше 23 років, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Звідси, пенсійним органом правомірно відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначалася ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру». Редакція зазначеної статті неодноразово змінювалась.

Так, відповідно до ч.1 ст.50-1 цього Закону (в попередній редакції) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Згідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011р. положення ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідно до п.1 постанови КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у попередній редакції) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

Разом з тим, на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (18.07.2016р.) норми наведених нормативно-правових актів зазнали суттєвих змін.

При цьому, Закон України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» втратив чинність, окрім ч.ч.3, 4, 6, 11 ст.50-1.

Починаючи, з 15.07.2015р., набрала чинності нова редакція Закону України «Про прокуратуру»; приписами ст.86 цього Закону передбачені умови та порядок призначення пенсій працівникам прокуратури.

Зокрема, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше (для розглядуваного випадку) з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років (ч.1).

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2).

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (ч.3).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та ін.

Згідно постанови КМ України № 622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» втратила чинність постанова КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Таким чином, правові підстави для призначення пенсії позивачу на час її звернення до пенсійного органу із заявою були відсутніми.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Окрім цього, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України та Верховного Суду України розуміння сутності гарантій, недопущення звуження змісту та обсягу прав громадян на пенсійне забезпечення, слід підкреслити, що правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на пенсію.

Оскільки з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначені відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та ін., тому станом на 21.02.2016р. у позивача не виникло право на призначення пенсії.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років змінені умови призначення таких пенсій; наведене питання врегульовано приписами ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру»; правові підстави для застосування в цьому випадку норм попереднього Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (окрім норм, дія яких продовжена) є відсутніми.

В частині вирішення питання про правильність обрахунку стажу позивача за вислугу років колегія суддів враховує, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про призначення пенсії її стаж роботи за вислугу років склав 20 років 01 день.

Однак, на час звернення за призначенням спірної пенсії законом передбачено стаж в розмірі 23 років, у тому числі стаж на посадах прокурорів не менше 13 років (з 01.10.2016р. по 30.09.2017р.), а тому в будь-якому випадку наведеного стажу є недостатньо для призначення спірної пенсії.

При цьому, положення ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», на які покликається позивач, кореспондують вищенаведеним нормам ст.86 діючого Закону України «Про прокуратуру», оскільки також встановлюють вислугу 23 роки для осіб, які звернулись за пенсією з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року.

Таким чином, відповідачем правомірно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки у позивача на день звернення відсутній необхідний стаж для визначення пенсії за вислугу років як відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час звернення із заявою про призначення пенсії) так і згідно ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру».

Додатково колегія суддів враховує, що принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07.07.1989р. у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering. United Kingdom») Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 17.10.1986р. у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») Європейський суд з прав людини зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

Згідно рішення від 09.10.1979р. в справі «Ейрі проти Ірландії» («Airey v. Ireland») Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004р. у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» («CASE OF KJARTAN v. ICELAND»).

В рішенні від 03.06.2014р. в справі за заявою Валентини Ніканорівни Великоди проти України № 43331/12, Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010р. після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

У цьому рішенні Суд також вказав на відсутність підстав для висновку про те, що, передавши КМ України право на встановлення розміру соціальних пільг, парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів приймає до уваги правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, що викладена в постанові від 10.05.2018р. у справі № 727/9397/16-а, постанові від 03.04.2018р. у справі № 465/7186/16-а, постанові від 08.06.2018р. у справі № 694/728/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ч.1 ст.238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до ст.314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.

Після відкриття апеляційного провадження на адресу апеляційного суду поступила заява позивача ОСОБА_2 про відмову від позовної заяви (вх. № К-1748/18 від 16.11.2018р.), згідно якої позивач відмовляється від позовних вимог, просить визнати рішення суду першої інстанції нечинним та закрити провадження у справі.

Розглянувши заяву позивача про відмову від адміністративного позову, колегія суддів дійшла висновку про можливість її задоволення, оскільки такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.314 КАС України у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин, приймаючи до уваги доводи заяви позивача ОСОБА_2, її відмову від позову належить прийняти, постанову суду слід визнати нечинною, а провадження по справі - закрити.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.3 ч.1 ст.315, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмову ОСОБА_2 від адміністративного позову - прийняти.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 30.10.2017р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за вислугу років, спонукання до вчинення певних дій, визнати нечинною, провадження у справі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). В разі оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 21.11.2018р.