Справа № 805/80/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2018 року

Київ

справа №805/80/16-а

адміністративне провадження №К/9901/10611/18; №К/9901/10616/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 805/80/16-а

касаційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Ліквідаційної комісії Димитровського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року (головуючий суддя - Аляб'єва І.Г., судді - Кравченко Т.О., Куденкова К.О.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року (головуючий суддя - Васильєва І.А., судді Жаботинська С.В., Казначеєва Е.Г.)

у справі за позовом ОСОБА_2

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Димитровського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області,

третя особа - Красноармійський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області,

про скасування наказу, поновлення на службі та зобов'язання виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області), Красноарміського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Красноармійський відділ), в якому, просила:

- скасувати наказ ГУ МВС України в Донецькій області № 376 о/с від 06 листопада 2015 року в частині рішення про звільнення з органів внутрішніх справ лейтенанта міліції ОСОБА_3 (М-213944), слідчого відділення Димитровського міського відділу з 06 листопада 215 року;

- поновити позивачку на роботі в органах внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Під час судового розгляду справи судом першої інстанції залучено співвідповідачів - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУ МВС України в Донецькій області) та Димитровський міський відділ ГУ МВС в Донецькій області (далі - Димитровський МВ).

Короткий зміст рішення суду І інстанції

09 червня 2016 року Донецький окружний адміністративний суд вирішив:

- позов задовольнити частково;

- наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 376 о/с в частині рішення про звільнення лейтенанта міліції слідчого слідчого відділення Димитровського міського відділу ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ - скасувати;

- зобов'язати ГУ МВС України в Донецькій області вжити заходи щодо працевлаштування ОСОБА_2;

- стягнути з Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по 09 червня 2016 року у розмірі 20 395,88 гривень;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини - інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

07 вересня 2016 року Донецький апеляційний адміністративний суд вирішив:

- апеляційні скарги Димитровського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області та ГУ МВС України в Донецькій області - залишити без задоволення., а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року - без змін.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ГУ МВС України в Донецькій області, яка у січні 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

У касаційній скарзі ГУ МВС України в Донецькій області просить:

- скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року;

- прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

У листопаді 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Ліквідаційної комісії Димитровського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, яка у січні 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

У касаційній скарзі скаржник просить:

- скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року;

- позовну заяву залишити без розгляду.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторін, які подали касаційні скарги:

Скаржники у касаційних скаргах посилаються на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому такі рішення є незаконними.

Позивач заперечення на касаційну скаргу не подавала.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 2013 року ОСОБА_2 була прийнята на службу до органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області № 376 о/с від 06.11.2015 року ОСОБА_2) звільнено із органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію».

Також судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 на момент звільнення була вагітною, що підтверджується дослідженими судами доказами.

Позивач не погоджується з діями відповідачів щодо її звільнення та вважає своє звільнення необґрунтованим і незаконним, у зв'язку із чим, звернулася до суду.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Конституція України.

Частина 2 статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII).

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

За правилом встановленим пунктом 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Пунктом 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII обумовлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Пунктами 9, 10, 11 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, можуть були прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або неприйняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету міністрів України УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Пунктом 17 Положення № 114 визначено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до пункту 64 "г" Положення № 114 звільнення у зв'язку із скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 р. № 322-VIII (далі - КЗпП України).

Приписами пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України обумовлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

За приписами частини третьої статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Пункт 1-2 частини 1 статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції.

1. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

За змістом пункту 64 "г" Положення № 114 звільнення у зв'язку зі скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Слід зазначити, що приписи норм Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" та Положення № 114, на підставі яких було прийнято спірний наказ, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Питання вивільнення працівників, які мають певні пільги, зокрема вагітних жінок, жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда спеціальним законом не врегульовано, тому згідно із частиною шостою статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналіз частини третьої статті 184 КЗпП України дає підстави для висновку, що зазначена норма чітко встановлює гарантію обмеження звільнення для жінок, які мають дітей віком до трьох років та передбачає можливість такого звільнення лише у випадку повної ліквідації підприємства й за умови обов'язкового працевлаштування.

За таких обставин і правового врегулювання Суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного наказу ГУ МВС України в Донецькій області № 376 о/с від 06 листопада 2015 року щодо звільнення позивача із займаної посади.

Доводи які містяться в касаційних скаргах не спростовують правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій та зводяться до довільного тлумачення обставин справи.

Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та Ліквідаційної комісії Димитровського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області - залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року в цій справі - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич