Справа № 826/3292/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 листопада 2018 року № 826/3292/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., суддів Літвінової А.В., Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» до Державної фіскальної служби України, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» (далі - ТОВ «Вестрайс», позивач) до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач 1), Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 17.05.2017, просить:

- визнати дії Державної фіскальної служби України та Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві протиправними, щодо відмови у прийняті та реєстрації податкових накладних від ТОВ «Вестрайс» №343 від 30.01.2017, №344 від 30.01.2017, №345 від 30.01.2017, № 346 від 30.01.2017, №347 від 30.01.2017.

- зобов'язати уповноважений орган ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від ТОВ «Вестрайс» №343 від 30.01.2017, №344 від 30.01.2017, №345 від 30.01.2017, № 346 від 30.01.2017, №347 від 30.01.2017.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення діючих норм податкового законодавства України, ДФС України протиправно не прийняла податкові накладні позивача, що у свою чергу перешкоджає провадженню його господарської діяльності та блокує реєстрацію податкових накладних у Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Такі незаконні дії контролюючих органів позбавили позивача можливості вчасно зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за наявності чинного договору про визнання електронних документів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 1 та 2 заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Вестрайс» перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві з 01.01.2017, як платник податків за основним місцем обліку.

ТОВ «Вестрайс» зареєстроване як юридична особа за адресою: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21, .

Між позивачем та ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 02.01.2017 укладено договір про визнання електронних документів №020120171, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної фіскальної служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

У матеріалах справи міститься копія квитанції №2, яка є підтвердженням того, що договір №020120171 від 02.01.2017 прийнято з відомостями про отримання документу ДФС України і збережено на центральному рівні, присвоєно реєстраційний номер: .

Відповідно до умов укладеного договору від 02.01.2017 засобами електронного зв'язку з використанням посилених ключів сертифікатів підпису керівника та печатки ТОВ «Вестрайс», позивач направив на адресу контролюючого органу податкові накладні з податку на додану вартість №№343, 344, 345, 346, 347 від 30.01.2017, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься копії квитанції №1, згідно яких податкові накладні з податку на додану вартість №№343, 344, 345, 346, 347 від 30.01.2017 доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, не прийнято у зв'язку з виявленими помилками, оскільки «Документ не може бути прийнятий - Зверніться до ДПІ за місцем реєстрації для з'ясування причини помилки».

Надалі, представник ТОВ «Вестрайс» звернувся до ДФС України з запитом №1903 від 31.01.2017 про доступ до публічної інформації відносно власника такої інформації про повідомлення причин відмови відповідача 1 та 2 у прийнятті та реєстрації податкових накладних №№343, 344, 345, 346, 347 від 30.01.2017 та надання інформації чи розірваний договір про визнання електронних документів № 020120171 від 02.01.2017.

ДФС України направлено відповідь від 10.02.2017 на адресу ТОВ «Вестрайс», що запит № 1903 від 31.01.2017 направлено до Головного управління ДФС у м. Києві для розгляду та надання відповіді згідно з вимогами чинного законодавства.

Як зазначив позивач, даний лист товариства був проігнорований контролюючим органом та жодних заходів щодо зупинення блокування реєстрації електронних податкових накладних жодним із контролюючих органів вжито не було.

У подальшому директор ТОВ «Вестрайс» звернувся до ДФС України з запитом №2007/17 від 12.04.2017 про надання інформації відносно платника такої інформації про стан договору про визнання електронних документів № 020120171 від 02.01.2017, чинний чи розірваний.

За результатами розгляду запиту позивача №2007/17 від 12.04.2017, ДФС України на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надіслано даний запит за належністю до ГУ ДФС у м. Києві для розгляду згідно чинного законодавства.

За результатами розгляду запиту позивача №2007/17 від 12.04.2017, ГУ ДФС у м. Києві направлено відповідь від 28.04.2017 на адресу ТОВ «Вестрайс», яким повідомлено, що рішення щодо розірвання чи припинення дії договору про визнання електронних документів №020120171 відсутнє.

Вважаючи такі дії відповідачів щодо відмови у реєстрації податкових накладних у строки визначені чинним законодавством протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий режим податкової накладної визначений статтею 201 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України.

Зокрема, абзацом 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

За приписом пункту 201.1 статті 201 цього ж Кодексу на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; виключено; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби. З урахуванням цього форма податкової накладної та порядок її заповнення в період спірних правовідносин були затверджені наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307.

Відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 01.01.2011; понад 500 тисяч гривень - з 01.04.2011; понад 100 тисяч гривень - з 01.07.2011; понад 10 тисяч гривень - з 01.01.2012.

Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

Починаючи з 01.02.2015 реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Відповідно до абзаців 4, 8 - 11 пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

У той же час, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі, визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим Постановою КМ України №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок).

Так, пунктом 8 вказаного Порядку зазначено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

У свою чергу пунктом 9 Порядку встановлено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: (1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; (2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; (3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; (4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); (5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з пунктом 10 Порядку, датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі Державній податковій службі є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Таким чином, аналізуючи викладені вище положення податкового законодавства, суд приходить до висновку, що у прийнятті податкової накладної, в контексті спірних відносин, може бути відмовлено: якщо вона сформована з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 Податкового кодексу України, у разі наявності помилок, за наявності факту реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Відповідно, документ не може бути прийнято у разі відсутності договору про визнання електронних документів.

Зі змісту наведених норм Порядку вбачається, що перелік причин відмов у прийнятті податкової накладної є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом подати звітність засобами телекомунікаційного зв'язку.

Аналізуючи зміст наявних у справі роздруківок електронних квитанцій №1, сформованих відповідачем 1, про неприйняття податкових накладних позивача суд приходить до висновку про відсутність в них причин відмов, у тих визначеннях, що наведенні у пункті 9 Порядку.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок переведення платника податків на обслуговування з одного контролюючого органу до іншого (взяття на облік/зняття з обліку) регламентується нормами розділу Х Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 за №503/25280 (далі - Порядок №1588).

Згідно пунктів 10.7, 10.8 Порядку №1588 протягом двадцяти днів після отримання відомостей або заяви про зміну місцезнаходження платника податків контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків засобами інформаційної системи в електронному вигляді формує та надсилає до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків повідомлення за формою № 11-ОПП (із заповненими І та ІІ розділами).

Протягом двох робочих днів після надходження повідомлення за формою № 11-ОПП контролюючий орган за новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків здійснює взяття його на облік (основне місце обліку), про що вносить відповідні зміни до Єдиного банку даних юридичних осіб або до Реєстру самозайнятих осіб.

Якщо до дати спливу одного місяця після отримання документів про зміну місцезнаходження (місця проживання) платника податків контролюючий орган за новим місцезнаходженням (місцем проживання) не здійснив взяття такого платника на облік (основне місце обліку), то взяття на облік за новим місцезнаходженням (місцем проживання) здійснюється автоматично у день спливу такого строку.

Водночас, пунктом 10.13 цього Порядку передбачено, що у разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду:

1) у такому випадку контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням одночасно із зняттям з обліку юридичної особи - платника податків за основним місцем обліку здійснює взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку згідно із розділом VII цього Порядку без подання заяви платником податків та з урахуванням особливостей, визначених пунктами 10.14 - 10.21 цього розділу;

2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Між тим, згідно статті 45 Бюджетного кодексу України у разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

Таким чином, як зазначає відповідач 2 у своїх запереченнях ТОВ «Вестрайс» перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві з 01.01.2017, як платник податків за основним місцем обліку, а відтак слідує, що платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів.

Суд зазначає, що між позивачем та ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, на обліку якої він перебуває, укладено договір про визнання електронних документів №020120171 від 02.01.2017 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів.

Проте відповідач 2 в своїх запереченнях посилається на те, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було розірвано Договір у відповідності до ст. 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис» та положень договору «Про визнання електронних документів» з підстав порушення платником податків істотних умов даного договору та з підстав порушення вимог ст.ст. 6, 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис» щодо зобов'язання підписувача своєчасно надавати інформацію про зміну даних, а саме в разі зміни Платником місця реєстрації.

Згідно з пункту 45.2. статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб (ч. 5 зазначеної статті).

У матеріалах справи міститься виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформована станом на 21.12.2016, відповідно до якої місцезнаходженням товариства є: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.21.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Враховуючи те, що фактичним місцезнаходженням ТОВ «Вестрайс» є його місцезнаходження за юридичною адресою: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.21, твердження податкового органу про зміну місця реєстрації платника податку є безпідставним та необґрунтованим.

Поряд з цим слід зазначити, що довідка про встановлення (невстановлення) місцезнаходження платника податків не є остаточним за своїм статусом документом, що може підтверджувати відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням.

Більш того дана обставина ще має бути перевірена державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Ураховуючи положення порядку обліку платників податків і зборів, підтверджена вищевказаною довідкою відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас, така довідка не може розглядатись як підстава, визначена договором про визнання електронних документів, для його одностороннього розірвання.

Зміна місця реєстрації платника має підтверджуватись відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

З огляду на те, що під час розгляду справи встановлено, що на момент одностороннього розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення таких дій.

У ході розгляду справи відповідачі не довели обґрунтованість причин неприйняття надісланих позивачем податкових накладних: №№343, 344, 345, 346, 347 від 30.01.2017.

При цьому суд враховує, що в ході розгляду даної справи ДФС України не зазначала жодних претензій щодо товарності операцій за якими видано спірні податкові накладні.

Таким чином, з урахуванням вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача-2 щодо відмови у прийняті та реєстрації податкових накладних від ТОВ «Вестрайс» №343 від 30.01.2017, №344 від 30.01.2017, №345 від 30.01.2017, № 346 від 30.01.2017, №347 від 30.01.2017.

Разом з тим, протиправність вказаних дій відповідача-2, а також та обставина, що спірні податкові накладні є поданими, але на даний час залишаються не зареєстрованими в ЄРПН, зумовлює висновок суду про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ДФС України прийняти та зареєструвати у Єдиному державному реєстрі податкових накладних надіслані засобами електронного зв'язку вищевказані податкові накладні датою їх фактичного подання - 30.01.2017.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в порядку виконання обов'язку, визначеного статтею 77 КАС України, ДФС України не доведено законності та обґрунтованості відмови у прийнятті вищезгаданих податкових накладних, а тому порушені права позивача підлягають поновленню, а позов - задоволенню в частині вимог про визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних спірних податкових накладних та зобов'язання вчинити дії.

За таких обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 72-78, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийняті та реєстрації податкових накладних від товариства з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» (): №343 від 30.01.2017, №344 від 30.01.2017, №345 від 30.01.2017, № 346 від 30.01.2017, №347 від 30.01.2017.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» (): №343 від 30.01.2017, №344 від 30.01.2017, №345 від 30.01.2017, № 346 від 30.01.2017, №347 від 30.01.2017 датою їх фактичного подання до реєстрації - 30.01.2017.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» (04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, 32-Г, буд. 21, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Вестрайс» (, вул.Дегтярівська, 21, Київ, 04119).

Боржник: Державна фіскальна служба України (, 04053, м.Київ, Львівська площа, будинок 8).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.В. Аблов

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур