Справа № 808/1359/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

08 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 808/1359/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр"

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року

у справі №808/1359/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр"

до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області

про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

"13" квітня 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" звернулось до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову №53/1008-23.2/4272 від 29.12.2017.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. у справі № 808/1359/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про скасування постанови – залишено без розгляду.

Ухвалу суду мотивовано пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. у справі № 808/1359/18, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що позивач отримав спірну постанову вже с пропуском 15 денного строку, передбаченого на оскарження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Залишаючи позовну заяву ТОВ «Інтерсевіс центр» без розгляду та відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, суд першої інстанції виходив з того, що позов поданий позивачем з пропуском строку, встановленого ст. 121 КАС України та ст. 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» і підстави для поновлення цього строку відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду, за загальним правилом, встановленим ч.2 ст.122 КАС України, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

З наведеної норми вбачається, що особа, яку притягнули до відповідальності за порушення в сфері містобудівної діяльності, може звернутись з оскарженням постанови протягом 15 днів з дня її винесення. Разом з тим, нормою не регламентується питання щодо обов’язку органу, який наклав стягнення направити та належним чином пересвідчитись у отриманні постанови особою, яка притягується до відповідальності. Таким чином, особа позбавляється права на оскарження рішення , яким притягається до відповідальності, у випадку недотримання органом, що накладає стягнення обов’язку щодо своєчасного направлення належним чином постанови про притягнення до відповідальності до особи.

З матеріалів даної справи не вбачається, що відповідачем надавались докази своєчасного направлення позивачу спірної постанови та докази її отримання повноважним представником Товариства.

Статтею 124 КАС України (у редакції чинній на момент розгляду справи) встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не зайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З наведених норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли саме дізнався позивач про порушення своїх прав, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Позивач зазначає, що оскаржувану постанову він отримав лише 19.02.2018, після звернення з відповідною заявою до відповідача. Вважає що спеціальний строк, встановлений Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», на оскарження постанови сплив з вини відповідача, а отже позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних підстав.

Суд першої інстанції допустився, на думку судової колегії, помилки в застосуванні спеціального строку в 15 днів для позивача, і зазначене фактично є основним аргументом оскаржуваної ухвали, та помилково вважав, що неотримання постанови в межах строків її оскарження, встановлює право позивача для звернення до суду в межах того ж 15 -денного строку з моменту, коли позивач дізнався про порушене право.

Однак, законодавство такого нового строку для позивача не передбачає, і позивач, який пропустив строк на оскарження постанови з незалежних від нього причин має право на оскарження в межах строків встановлених КАС України, і таким правом належним чином скористався.

Відповідно до ч. 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами першою, другою статті 8 Кодексу передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04 грудня 1995 року по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а відтак ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсервіс центр" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. у справі № 808/1359/18 - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. у справі № 808/1359/18 – скасувати.

Справу направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко