Справа № 813/6456/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року

м. Київ

справа №813/6456/15

адміністративне провадження №К/9901/19785/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2016 (суддя - Клименко О.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2016 (судді - Шинкар Т.І., Іщук Л.П., Довгополов О.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цегельний завод "Промінь" (далі - ТОВ "Цегельний завод "Промінь") до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі -ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ "Цегельний завод "Промінь" звернулося до суду з позовом до ОДПІ, у якому заявлено вимоги: скасуати податкові повідомлення-рішення форми "Ш" від 27.07.2015 № 01531501/0 та від 03.11.2015 № 02031501/0, якими товариство притягнено до відповідальності у вигляді штрафу у сумі 10`952,17 грн та 10`952,17 грн відповідно за порушення правил сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на відсутність законних підстав для проведення камеральної перевірки, порушення порядку складання та направлення актів перевірки, а також безпідставність здійснених розрахунків фінансових санкцій з огляду на те, що сплата податкових зобов'язань була розстрочена судовим рішенням.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 21.04.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2016, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував рішення ОДПІ від 27.07.2015 № 01531501/0 та від 03.11.2015 № 02031501/0.

Висновок суду про задоволення позовних вимог вмотивований тим, що ОДПІ не дотримано вимоги законодавства щодо оформлення результатів камеральної перевірки, порядку прийняття податкових повідомлень - рішень, з приводу правомірності яких виник спір, а порушення, встановлені актами перевірки не відповідає фактичним обставинам, що були встановлені у ході розгляду справи.

ОДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуально права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимог касаційної скарги відповідач посилається на обставини, що стали підставою для застосування фінансових санкцій, та те, що фінансові санкції нараховані в автоматичному режимі на підставі даних АС Податковий блок.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.10.2016 № К/800/27870/16 відкрив касаційне провадження у цій справі.

Позивач не реалізував своє процесуальне право щодо подання відзиву на касаційну скаргу відповідача.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24.09.2018 касаційну скаргу ОДПІ прийняв до провадження та визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що податкові повідомлення - рішення, з приводу правомірності яких виник спір, були прийняті на підставі актів камеральної перевірки від 27.02.2015 № 141/15/22365334, від 03.11.2015 № 190/150/22365334 та згідно з підпунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за затримку граничного строку сплати самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ.

Суди також встановили, що Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/6199/14 за позовом Городоцької ОДПІ до ТОВ «Цегельний завод «Промінь» про стягнення коштів було встановлено, що станом на 23.09.2014 загальна сума податкового боргу ТОВ «Цегельний завод «Промінь» з ПДВ становила 339`391,43 грн.

Вказана заборгованість ТОВ «Цегельний завод «Промінь» виникла внаслідок несплати самостійно задекларованих сум податкових зобов'язань з ПДВ за жовтень-грудень 2013 року, січень-липень 2014 року, а також недоплати частки розстрочених сум податкових зобов'язань відповідно до рішення Мостиського відділення Городоцької ОДПІ про розстрочення від 13.02.2013 № 4/1900 на підставі договору про розстрочення від 13.02.2013 № 4/1900 в сумі 21`589,10 грн.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 23.09.2014 у справі №813/6199/14 стягнув з ТОВ «Цегельний завод «Промінь» до бюджету кошти в сумі 339`391,43 грн в рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить ТОВ Цегельний завод «Промінь».

За заявою ТОВ «Цегельний завод «Промінь» про розстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2014 у справі № 813/6199/14 Львівським окружним адміністративним судом 04.11.2014 було прийнято ухвалу, якою розстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2014 у справі №813/6199/14 терміном на 2 роки з травня 2015 року, а саме: травень 2015 року - 30`000,00 грн, червень 2015 року - 30`000,00 грн, липень 2015 року - 30`000,00 грн, серпень 2015 року - 30`000,00 грн, вересень 2015 року - 30`000,00 грн, жовтень 2015 року - 30`000,00 грн, травень 2016 року - 30`000,00 грн, червень 2016 року - З0`000,00 грн, липень 2016 року - 30`000,00 грн, серпень 2016 року - 30`000,00 грн, вересень 2016 року - 30`000,00 грн, жовтень 2016 року - 19`391,43 грн.

ТОВ «Цегельний завод «Промінь» в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, у тому числі згідно з ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 у справі №813/6199/14, у 2015 році сплатило: 37`000,00 грн (платіжне доручення від 27.04.2015 № 3); 63`000,00 грн (платіжне доручення від 30.04.2015 № 1); 68`483,00 грн (платіжне доручення від 30.04.2015 № 2); 49`428,00 грн (платіжне доручення від 29.05.2015 № 1); 6168,69 грн (платіжне доручення від 10.06.2015 № 6); 28`282,00 грн (платіжне доручення від 17.07.2015 № 2); 28`282,61 грн (платіжне доручення від 12.08.2015 № 5), 6869,56 грн (платіжне доручення від 27.08.2015 № 1), 30`000,00 грн (платіжне доручення від 30.09.2015 № 2); 30`000,00 грн (платіжне доручення від 30.10.2015 № 1).

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За правилом пункту 126.1 статті 126 ПК України (у редакції, з що діяла на момент прийняття спірного податкового повідомлення - рішення) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг -сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання протягом установленого строку.

Статтею 32 ПК України передбачено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки; податкового кредиту.

Зі змісту положень абзацу 1 пункту 100.1, пункту 100.2, абзацу 1 пункту 100.11 статті 100 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій) розстроченням податкового боргу є перенесення рішенням контролюючого органу строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу, яке здійснюється за заявою такого платника податків окремо за кожним податком і збором.

Відповідно до пункту 100.4 статті 100 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій) підставою для розстрочення податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення (пункт 100.6 статті 100 ПК України).

Розстрочення податкового боргу передбачає встановлення форми розрахунків платника з бюджетом шляхом вчинення послідовних дій з погашення боргу частинами і в певні строки, що застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов'язань, за умови надання платником податків доказів наявності обставин, які свідчать про загрозу виникнення або накопичення податкового боргу такого платника (перелік таких обставин та належних доказів, які підтверджують їх існування, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1235).

У свою чергу, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Системний аналіз вищенаведених положень ПК України, а також Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку, що розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу здійснюється як контролюючими органами, так і судами, на підставі відповідної заяви юридичної особи, яка бере участь у справі.

Статтями 31, 37 та 38 ПК України передбачено, що податковий обов'язок припиняється його виконанням, яке відбувається шляхом сплати в повному обсязі відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно.

Отже, розстрочення (відстрочення) сум грошових зобов'язань та платежів не вважається їх сплатою, а є лише перенесенням (зміною) строків сплати на більш пізній період. А несплачене у строк, визначений договором або судовим рішенням, розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання набуває статус податкового боргу.

Встановивши, що контролюючий орган, притягуючи до відповідальності товариство за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання, не врахував судове рішення (ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2014) у справі № 813/6199/14, яким було перенесено строки сплати на більш пізній період узгодженого в судовому порядку грошового зобов'язання, а також, що ОДПІ не було дотримано положення пунктів 86.2, 86.7, 86.8 статті 86 ПК України під час складання акту камеральної перевірки, його направлення платнику податків та прийняття податкового повідомлення - рішення, суди дійшли правильного висновку про протиправність податкових повідомлень - рішень від 27.07.2015 № 01531501/0 та від 03.11.2015 № 02031501/0.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду