Справа № 346/3524/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2018 року

Київ

справа №346/3524/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13989/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування рішення за касаційною скаргою Коломийської міської ради Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (у складі судді Васильковського В.В.) від 21 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (в складі колегії суддів: Онишкевича Т.В., Дяковича В.П., Іщук Л.П.) від 05 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, у якому просить визнати недійсним та скасувати рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області № 97-3/2015 від 24 грудня 2015 року «Про надання земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд», яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Коломийської міської ради № 97-3/2015 від 24 грудня 2015 року «Про надання земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд», яким відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки рішенням Коломийської міської ради від 21 жовтня 2010 року № 3048-52/20 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказане рішення позивачем виконано, невідповідності положень проекту землеустрою вимогам чинного законодавства не встановлено, то оспорюваним рішенням Коломийської міської ради позивачу без передбачених законом підстав відмовлено у затвердженні вказаного проекту землеустрою.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, Коломийська міська рада Івано-Франківської області звернулась з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року і закрити провадження у справі.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій порушені правила предметної юрисдикції, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Правовідносини, які склалися між сторонами по цій справі, стосуються прав та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Вважає, що міська рада, як власник землі, владних управлінських функцій не здійснювала і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не була, а тому провадження у справі слід закрити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 697/1780/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О. від 10 травня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Коломийської міської ради Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. В Україні систему судів утворено згідно з положеннями Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

03 серпня 1997 року набрав чинності Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 355, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Передати справу № 697/1780/16-а за касаційною скаргою Коломийської міської ради Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко