Справа № 0540/8809/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 р. Справа№0540/8809/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М. при секретарі судового засідання Рудь Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до якого просив суд визнати протиправним та скасувати рішення та зобов'язати вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.04.2018 року він звернувся до Красноармійського об'єднаного Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

11 квітня 2018 року комісія Фонду прийняла рішення про відмову в призначенні пенсії з огляду на недостатність страхового стажу 25 років. У страховий стаж не зараховано періоди роботи з 15.09.1980 р. по 23.05.1991 рік та з 27.01.1993 р. по 22.12.1997 р. через нечіткість відбитку печатки підприємства у трудовій книжці.

Позивач не погоджується з такими висновками відповідача та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення голови комісії з припинення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 квітня 2018 року про відмову в призначенні пенсії та зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 03.04.2018 року №3011 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до трудового стажу періодів роботи: з 15.09.1980 року по 23.05.1991 року на Донецькому заводі крупно панельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та з 27.01.1993 року по 22.12.1997 року у Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні.

Ухвалою від 19 вересня 2018 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 09 жовтня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03 жовтня 2018 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Зазначив, що відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_2 складає - 20 років 07 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 15.09.1980 року по 23.05.1991 року на Донецькому заводі крупнопанельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та з 27.01.1993 року по 22.12.1997 року у Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні, оскільки запис про звільнення завірено не чітким відтиском печатки.

09 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 30 жовтня 2018 року.

30 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 19 листопада 2018 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

03 квітня 2018 року позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

11 квітня 2018 року головою комісії з припинення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області винесено рішення про відмову в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Зі змісту рішення вбачається, що загальний стаж роботи ОСОБА_2 складає 20 років 07 місяців 19 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 15.09.1980 року по 23.05.1991 року на Донецькому заводі крупнопанельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та з 27.01.1993 року по 22.12.1997 року у Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні, оскільки запис про звільнення завірено не чітким відтиском печатки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Закон України «Про пенсійне забезпечення»№1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійнестрахування» від 09.07.2003 № 1058-IV особи мать право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності не менше 15 років стажу.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Виходячи з паспортних даних, на день звернення до управління позивач досяг необхідного пенсійного віку (58 років 6 місяців), у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення закріплене пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 зазначеного Порядку також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, записи про прийняття на роботу та про звільнення провадяться з додержанням певних правил, а саме необхідним є вказівка порядкового номеру запису (графа 1), дата прийняття на роботу/звільнення (графа 2), факт прийняття на роботу із вказівкою посади, відділу, підрозділу тощо/причина звільнення (графа 3), підстава внесення запису - наказ (розпорядження), його дата і номер (графа 4).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та іншізаохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З відомостей трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач у спірний період часу працювала на наступних роботах:

- з 15.09.1980 року по 23.05.1991 року на Донецькому заводі крупнопанельного домобудування Домобудівельного комбінату №1

- з 27.01.1993 року по 22.12.1997 року на Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні.

Суд, уважно дослідивши трудову книжку позивача зауважує, що вона містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказаний період на Донецькому заводі крупно панельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Отже, нечіткий відтиск печатки підприємства в трудовій книжці позивача не може бути підставою для відмови в зарахуванні до його трудового стажу спірного періоду роботи.

Отже, відмова відповідача у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що рішення голови комісії з припинення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 квітня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх поданих документів, є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивачем було надано до суду додаткові підтверджуючи документи про роботу у вигляді довідок з архіву про періоди роботи на Донецькому заводі крупно панельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні, які зокрема відповідачем не були прийняті до заяви у зв'язку з тим, що архіви знаходяться в м. Донецьку.

З підстав викладеного суд зауважує, що приписи Порядку №637 від 12.08.1993 року, щодо необхідності надання додаткових підтверджуючих документів застосовуються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тоді як в ході розгляду справи було встановлено та підтверджено наявність необхідного трудового стажу саме зі змісту трудової книжки.

Враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до цього випадкуможуть і повинні застосовуватись стандарти ЄСПЛ.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Таким чином суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Відповідно до приписів ст.ст.9,77 Кодексу адміністративного судочинства України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (що є правонаступником всіх прав та обов'язків Красноармійського УПФУ Донецької області) повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2018 року №3011 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до трудового стажу періодів роботи: з 15.09.1980 року по 23.05.1991 року на Донецькому заводі крупнопанельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та з 27.01.1993 року по 22.12.1997 року у Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення голови комісії з припинення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 квітня 2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від 03.04.2018 року №3011 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до його трудового стажу періодів роботи: з 15.09.1980 року по 23.05.1991 року на Донецькому заводі крупнопанельного домобудування Домобудівельного комбінату №1 та з 27.01.1993 року по 22.12.1997 року у Донецькому виробничому текстильно-швейному об'єднанні з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, 154) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.