Справа № 215/4299/18(2-а/215/156/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

22 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 215/4299/18(2-а/215/156/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року (суддя І-ї інстанції Науменко Я.О.) в адміністративній справі № 215/4299/18 (2-а/215/156/18) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дію та притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.09.2018 року звернувся до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні механізму, порядку шаблону розгляду його заяви від 26.06.2018 року і додатка заяви від 26.06.2018 року згідно порядку ст.ст.7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч.ч.1, 2, 8, ст. 11 ЗУ «Про державну службу, ст.46 Конституції України; притягнути до адміністративної відповідальності і зобов'язати відповідача протягом 15-ти днів вжити заходи для забезпечення для нього рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, загальнообов'язкового державного соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності при нещасному випадку та професійному захворюванні та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання; захистити його права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 26.06.2018 року та права на соціальну виплату та допомогу, яка забезпечить для нього рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму шляхом їх визнання окремим пунктом рішення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дію та притягнення до адміністративної відповідальності передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених судом обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити позов до належного суду для розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не врахував положення частини 1 статті 25 КАС України, визначив помилкові підстави, межі повноважень та спосіб дій відповідача, встановив помилковий характер спору, правовий статус та природу відповідача у зв'язку з чим помилкового дійшов висновку про передачу справи до окружного адміністративного суду. Вважає, що він вірно подав позов, відповідно до територіальної підсудності до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З тексту позовної заяви вбачається, що спір виник між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні механізму, порядку розгляду його заяви від 26.06.2018 року і додатка заяви від 26.06.2018 року, а також невжиття належним чином системи заходів відповідно гарантій ст. 46, 48 Конституції України для забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, загальнообов'язкового державного соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності при нещасному випадку та професійному захворюванні та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права на соціальну виплату та допомогу.

Передаючи справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні ч.2 ст.20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на те, що статтею 20 (у редакції КАС України, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) змінено юрисдикцію адміністративних судів, зокрема, звужено предметну юрисдикцію загальних місцевих судів, як адміністративних судів, і тепер справи про соціальний захист громадян (зокрема, щодо призначення будь-якого виду соціальних виплат) відносяться до предметної юрисдикції окружних адміністративних судів, оскільки не зазначені у частині 1 ст. 20 КАС України.

Щодо посилання позивача на частину 1 статті 25 КАС України, згідно якої він має право вибрати суд за місцем свого проживання, колегія суддів зазначає таке.

Правила предметної підсудності, передбачені статтею 20 КАС України, разом з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення окремих категорій адміністративних справ.

Таким чином, в розумінні ч.2 ст.20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Щодо правил територіальної підсудності розгляду даного спору, то і позивач, і відповідач у даній справі знаходяться у м.Кривому Розі, що за територіальною підсудністю (з урахуванням предметної підсудності) відноситься до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стосовно предметної підсудності чинний КАС України аналогічної норми не містить.

Проте, згідно з ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, чинним КАСУ не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо, рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), зокрема визначених статтею 20 КАСУ, тобто у разі порушення правил предметної підсудності. В даному випадку судом першої інстанції з метою уникнення підстав для можливого скасування судового рішення направлено справу за предметною підсудністю, яка визначена у статті 20 КАСУ, що відповідає приписам процесуального законодавства, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо необхідності розгляду справи судом, встановленим законом. У цій справі таким судом є окружний адміністративний суд, а не місцевий загальний суд як адміністративний.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність передачі адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дію та притягнення до адміністративної відповідальності за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року в адміністративній справі № 215/4299/18 (2-а/215/156/18) залишити без задоволення.

Ухвалу ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року в адміністративній справі № 215/4299/18 (2-а/215/156/18) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак