Справа № 804/3174/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року Справа № 804/3174/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді секретаря судового засідання Захарчук ОСОБА_1 ОСОБА_2І
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Мирноградвугілля» до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування вимог в частині,-
03.05.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Мирноградвугілля» до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби про (з урахуванням уточнень від 20.09.2018):
вимоги щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок недоотримання фінансових ресурсів на суму 1400, 00 тис грн., що є вартістю послуг, які позивачем не було надано за договором №21, укладеним позивачем з ПрАТ «Укрвуглебуд» 01.02.2010 але які, за думкою відповідача мають бути виставлені підприємством контрагенту;
вимоги щодо відшкодування збитків в сумі 438,10 тис. грн., завданих внаслідок розукомплектування матеріальних цінностей на ВП «Шахта «Центральна»;
- визнання протиправною та скасування вимоги від 09.02.2018 №04-05-05-05/1412 щодо відшкодування матеріальної шкоди з винних осіб шляхом подання цивільних позовів.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області проведена планова ревізія фінансово- господарської діяльності Державного підприємства «Мирноградвугілля» та його структурних підрозділів за період з 01.06.2015 по 31.08.2017. За наслідками перевірки було складено акт ревізії від 29.12.2017 № 05.05-29/04, згідно викладених у акті висновків за період перевірки мали місце порушення на загальну суму 40 776.26 тис. грн., які складаються з:
- проведення списання дебіторської заборгованості на суму 11 643.96 тис. грн. без проведення претензійно-позовної роботи.
-недоотримання фінансових ресурсів на суму 4 691.23 тис. грн. внаслідок реалізації вугільної продукції по заниженим цінам.
- недоотримання фінансових ресурсів на суму 1400 тис. грн. внаслідок реалізації послуг ПрАТ «Укрвуглебуд», вартість яких не пред'явлена і не оплачена.
- недостача електронного обладнання на загальну суму 68.98 тис. грн.
- розукомплектування матеріальних цінностей на суму 438.1 тис. грн.
- збитки в сумі 63.46 тис. грн. в наслідок передачі майна в оренду без належного оформлення.
- безпідставне нарахування заробітної плати на суму 5.55 тис. грн. без належного документального підтвердження та нарахування на неї єдиного соціального внеску на суму 1.22 тис. грн.;
- зайві витрати внаслідок покриття витрат сторонніх організацій з транспортування обладнання на суму 5.88 тис. грн.
- покриття витрат на оплату фактично спожитої електричної енергії іншої юридичної особи - ПАТ «Ощадбанк» на суму 5,39 тис. грн.
Із такими висновками позивач не згоден, чим і обумовлено звернення до суду з даним позовом. 12 лютого 2018 року на адресу підприємства надійшло від відповідача два документи, які стосуються одного питання, а саме вимога від 09.02.2018 № 04-05-05-15-05/1412 та вимога від 05.02.10 року № 04-05-05-15/1099. Обидві вимоги у відповідності до п. 46 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, є наслідком реагування відповідача на не усунення виявлених ревізією порушень, тобто мають спільний предмет і стосуються одного питання. При цьому вимога від 05.02.2018 № 04-05-05-15/1099 містить загальні зобов'язання щодо відшкодування завданих порушеннями збитків, а вимога від 09.02.2018 № 04-05-05-15-05/1412 визначає конкретний спосіб усунення, а саме - шляхом пред'явлення цивільного позову.
Оскільки вимога від 05.02.108 № 04-05-05-15/1099 і вимога від 09.02.2018 № 04-05-05-15-05/1412 стосуються одного предмету, а саме - зобов'язання відшкодувати завдану порушеннями шкоду, Позивач вважає, що вимога від 05.02.2018 № 04-05-05-15/1099 має бути скасована з тих же підстав, що і вимога від 09.02.2018 № 04-05-05-15-05/1412, тобто підстав, викладених у адміністративному позові, що є предметом розгляду за цією справою, а надані до позову докази є достатніми і для оскарження цієї вимоги. Обидві вимоги стосуються одного предмету і оскаржуються з одних і тих же підстав, а отже мають розглядатись в одному провадженні.
Відповідно до вимоги відповідача від 05.02.108 № 04-05-05-15/1099 підлягають відшкодуванню шкода, яка була завдана внаслідок:
Недоотримання фінансових ресурсів на суму 4691,23 тис. грн. внаслідок реалізації вугільної продукції по заниженим цінам (тобто неодержані прибутки).
Недоотримання фінансових ресурсів на суму 1400 тис. грн. внаслідок реалізації послуг ПрАТ «Укрвуглебуд», вартість яких не пред'явлена і не оплачена (тобто неодержані прибутки).
Таким чином, відповідач вимагає від позивача усунути наведені порушення шляхом пред'явлення цивільних позовів до посадових осіб позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яка згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 не є прямою дійсною і відшкодуванню на підставі положень глави IX Кодексу законів про працю України не підлягає.
Щодо недоотримання фінансових ресурсів на суму 4691,23 тис. грн. внаслідок реалізації вугільної продукції по заниженим цінам, то зазначена сума також не підлягає відшкодуванню у судовому порядку оскільки при укладанні договорів з Державним підприємством «Держвуглепостач», які на думку перевіряючих спричинили шкоду, сторони використали своє право, передбачене ст. 632 Цивільного кодексу України, якою встановлдекно, що договірні ціни формуються за домовленістю сторін. Тобто розрахунки за цими договорами проводились за визначеними у самих договорах цінами, при цьому контрагент своєчасно і у повному обсязі проводив розрахунок, що виключає підстави для будь- яких претензій до нього з боку позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №804/3174/18. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження на 12.06.2018. Останнє судове засідання відбулось 25.10.2018.
11.09.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та вказав, що на виконання пункту 2.4.3.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області (далі - Управління) на III квартал 2017, та відповідно до направлень на проведення ревізії, фахівцями управління проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі - ДП «Мирноградвугілля») за період з 01.06.2015 по 31.08.2017, в результаті якої встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії від 29.12.2017 № 05.05-29/04.
Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» на адресу ДП «Мирноградвугілля» було скеровано лист 05.02.2018 №04-05-05-15-05/1099 щодо усунення порушень законодавства, встановлених під час ревізії із терміном зворотного інформування про вжиті заходи до 05.03.2018.
Листом управління від 09.02.2018 року № 04-05-05-15-05/1412 на адресу позивача було скеровано пропозиції щодо вжиття заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з винних осіб у вищезазначених порушеннях, шляхом використання права пред'явлення позову.
Відповідно до листа ДП «Мирноградвугілля» від 05.03.2018 №3 1-172 позивачем було повідомлено про вжиття ним певних заходів щодо усунення порушень, а також підготовки матеріалів до суду з метою оскарження у встановленому законодавством порядку.
Предметом судового розгляду є визнання протиправною та скасування вимоги управління від 09.02.2018 року №04-05-05-15-05/1412, що за своїм змістом не є рішенням суб'єкта владних повноважень та містить лише пропозиції щодо вжиття заходів з відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з винних осіб. Лист управління від 09.02.2018 року № 04-05-05-15-05/1412 направлений на адресу позивача не є індивідуальним актом, в розумінні п. 19 ст. 4 КАС України.
Оскаржуваний позивачем лист від 09.02.2018 року №04-05-05-15-05/1412 містить лише пропозиції щодо вжиття заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з винних осіб у вищезазначених порушеннях, шляхом використання права пред'явлення позову.
20.09.2018 року представником позивача було надано відповідь на відзив на адміністративний позов, в якій він вказав, що твердження відповідача про те, що оскаржуваний у адміністративному позові документ не підлягає оскарженню є хибним, оскільки документ від 09.02.2018 № 04-05-05-15-05/1412 є мірою реагування відповідача на не усунення виявлених під час ревізії порушень, що згідно до п. 46 Порядку проведення інспектування здійснюється шляхом надання вимоги. Застосування інших форм документів, зокрема, листа з пропозиціями, Порядок не передбачає. Цей документ згідно до посилання у його резолютивній частині, видано у відповідності до п. 49 Порядку проведення інспектування, згідно до якого питання застосування позовного порядку для усунення завданої порушеннями матеріальної шкоди здійснюється шляхом виставлення об'єкту контролю вимоги. Виходячи з чого, документ від 09.02.2018р. № 04-05-05-15-05/1412 є вимогою.
Згідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.
Внаслідок своєї обов'язковості ця вимога породжує конкретні зобов'язання для позивача і безпосередньо стосується його інтересів, тобто підпадає під ознаки індивідуального акту, визначені п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, вимога від 09.02.2018р. № 04-05-05-15-05/1412 як індивідуальний акт може бути оскаржена у порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до судової практики Верховного Суду України (постанови від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а 14, від 13 травня 2014 року у справі № 21-89а14 та від 18 вересня 2014 року у справі № 21-332а14), а також від 20 лютого 2018 року № К/9901/5402/17, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання; про відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а правильність їх начислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не адміністративний позов підконтрольної станови про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень Законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені 5 ході перевірки збитки.
Оспорювана позивачем вимога сама по собі не створює для нього юридичних наслідків та не підлягає скасуванню в порядку адміністративного судочинства, оскільки шляхом формування вимоги та її надіслання позивачу неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Щодо вимоги позивача про скасування вимоги від 09.02.2018 №04-05-05-15-05/1412 щодо відшкодування матеріальної шкоди з винних осіб шляхом подання цивільних позовів, то листом управління Східного офісу Держаудитслужби Донецькій області від 09.02.2018 року № 04-05-05-15-05/1412 на адресу позивача було скеровано пропозиції щодо вжиття заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з винних осіб у вищезазначених порушеннях, шляхом використання права пред'явлення позову.
Оскаржуваний позивачем лист від 09.02.2018 року №04-05-05-15- 05/1412 містить лише пропозиції (а не зобов'язання) щодо вжиття заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з винних осіб у вищезазначених порушеннях, шляхом використання права пред'явлення позову та не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні п. 19 ст. 4 КАС України відповідно до якого індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого зачерпується його виконанням або має визначений строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 клопотання представника Східного офісу Державної аудиторської служби про заміну неналежного відповідача у справі №804/3174/18 на належного задоволено. Замінено відповідача у справі №804/3174/18: Управління Східного офісу Державної аудиторської служби України на Східний офіс Державної аудиторської служби.
Ухвалою від 11.09.2018 виправлено допущену описку в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 шляхом зазначення вірного найменування відповідача - Східний офіс Держаудитслужби.
Представник позивача в судовому засіданні 25.10.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та покази свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області проведено планову виїзну ревізію фінансово- господарської діяльності Державного підприємства «Мирноградвугілля» за період з 01.06.2015 по 31.08.2017, результати якої оформлені актом від 29.12.2017 № 05.05-29/04.
Як видно з акту ревізії у перевіреному періоді позивачем допущено порушення на загальну суму 40 776,26 тис. грн., а саме:
- недоотримання фінансових ресурсів на суму 4691,23 тис. грн. внаслідок реалізації вугільної продукції по заниженим цінам;
- недоотримання фінансових ресурсів на суму 1400 тис. грн. внаслідок реалізації послуг ПрАТ «Укрвуглебуд», вартість яких не пред'явлена і не оплачена.
- недостача електронного обладнання на загальну суму 68,98 тис. грн.;
- розукомплектування матеріальних цінностей на суму 438,1 тис. грн.;
- збитки в сумі 63,46 тис. грн. в наслідок передачі майна в оренду без належного оформлення;
- безпідставне нарахування заробітної плати на суму 5,55 тис. грн. без належного документального підтвердження та нарахування на неї єдиного соціального внеску на суму 1,22 тис. грн.;
- зайві витрати внаслідок покриття витрат сторонніх організацій з транспортування обладнання на суму 5,88 тис. грн.;
- покриття витрат на оплату фактично спожитої електричної енергії іншої юридичної особи - ПАТ «Ощадбанк» на суму 5,39 тис. грн..
Водночас зауважено, що відовідно до п.8 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення порушень виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів орган Держаудитслужби має право звернутися до суду в інтересах держави.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Пунктом 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №868 створено Державну аудиторську службу України, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.
Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (надалі - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; вертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь (підпункт 9 пункту 4 Положення №43).
Відповідно до п. 6 Положення №43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.
Згідно з п. 7 Положення №43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №266 «Про утворення міжрегіональних органів Державної аудиторської служби» до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.
Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі - Порядок № 550).
Пунктом 2 Порядку №550 визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Згідно з пунктом 46 Порядку №550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Відповідно до пункту 50 Порядку №550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.
Органи державного фінансового контролю здійснюють контроль за усуненням об'єктами контролю порушень законодавства за результатами аналізу їх зворотного інформування про вжиті заходи, а також під час наступних ревізій цих об'єктів контролю, систематично вивчають матеріали ревізій і на підставі їх узагальнення вносять відповідним органам державної влади та органам місцевого самоврядування пропозиції щодо перегляду нормативно-правових актів, усунення причин і умов, що сприяли порушенням законодавства (пункт 52 Порядку № 550).
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання саме в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Отже вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
За викладеного, суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимоги про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Щодо виявлених під час перевірки збитків, суд зазначає, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Законність та правильність обчислення розміру визначення збитків, зазначених у цій частині може в свою чергу, бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю до винних осіб, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача, а в даному випадку невиконання спірних вимог стосовно усунення допущених порушень не породжує для позивача негативних наслідків.
У справі, яка розглядається, позивачем заявлено позовні вимоги про скасування вимог відповідача від 09.02.2018 №04-05-05-15-05/1412 та від 05.02.2015 №04-05-05-15-05/1099 в частині виявлених збитків.
В той же час, враховуючи, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не шляхом подання адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною та її скасування.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що питання про правомірність та обґрунтованість визначення відповідачем збитків, відображених в оспорюваних вимогах може бути предметом судового розгляду лише за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення вказаних у вимах збитків, а не за позовом позивача про оскарження такої вимоги.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-461а14, від 25 листопада 2014 року у справі №21-442а14, від 20 січня 2015 року у справах №№ 21-601а14, 21-603а14, від 27 січня 2015 року у справі №21-436а14 та від 02 грудня 2015 року у справі №21-3609а15 (№826/80/13-а). від 21 квітня 2015 року у справі №21-155а15 та Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2018 року у справі №822/2087/17 (адміністративне провадження №К/9901/5402/17).
Так, у ході судового розгляду даної справи, представниками сторін не наведено жодних підстав та не надано будь-яких доказів, які б свідчити про те, що орган державного фінансового контролюи вживаються заходи щодо стягнення збитків з позивача у судовому порядку за оспорюваними вимогами, а тому заявлені позовні вимоги Державного підприємства «Мирноградвугілля» до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування вимог від 09.02.2018 №04-05-05-15-05/1412 та від 05.02.2015 №04-05-05-15-05/1099 в частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_5