Справа № 2а-2104/11/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року

м. Київ

справа №2а-2104/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/36523/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні без виклику сторін касаційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 (суддя - Брильовський Р.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 (судді - Макарик В.Я., Большакова О.О., Глушко І.В.) у справі за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ) до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) про стягнення податку,

У С Т А Н О В И В:

ДПІ звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 43`570,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 № 1963-XII при здійсненні первинної реєстрації транспортних засобів.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 17.12.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017, у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Відмова у задоволенні позову обґрунтована висновком про те, що державна реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку з власників транспортних засобів тягне за собою відповідальність саме з посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію. Відсутність надходження коштів в дохід бюджету не є безумовною підставою для їх стягнення з відповідача, тоді як позивач не навів об'єктивних доводів на підтвердження протиправності дій відповідача та правомірність стягнення з нього суми податку.

ДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи скаржника про порушення судами норм матеріального права обґрунтовані посиланням на те, що факт реєстрації транспортного засобу не звільняє його власника від обов'язку сплатити належні платежі до бюджету за його реєстрацію.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21.06.2017 № К/800/5774/17 відкрив касаційне провадження у цій справі.

Позивач не реалізував своє процесуальне право щодо подання відзиву на касаційну скаргу відповідача.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19.10.2018 касаційну скаргу позивача прийняв до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомленням сторін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що відповідно до листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України у Львівській області від 31.08.2010 № 9/2074, скерованого на ім`я відповідача у справі, 22.12.2009 здійснено реєстрацію двох автомобілів: Volksvagen, 1999 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1; та Volksvagen, 1999 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з Розрахунком суми податку з власників транспортних засобів, сума податку, що підлягає сплаті становить 43`570,00 грн.

Контролюючий орган на адресу відповідача скерував повідомлення про необхідність підтвердження сплати податку з власників транспортних засобів, оскільки відповідно до довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 05.11.2010 № 30326/9/19-023/1678 від відповідача кошти у сумі 43`570,00 грн до бюджету не надходили.

Щодо правильності розрахунку податку спір відсутній.

Відсутність надходження до місцевого бюджету коштів зі сплати податку з власників транспортних засобів у сумі 43`570,00 грн за реєстрацію у грудні 2009 року автомобілів марки Volksvagen, 1999 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1; та Volksvagen, 1999 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 стала фактичною підставою для звернення ДПІ до суду із вказаним позовом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991 № 1963-XII (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 1963-XII) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Частиною 4 статті 5 Закону № 1963-XII встановлено, що фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно з частиною 6 статті 5 Закону № 1963-XII у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Відповідно до абз. 12 пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 1388), реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з абз. 1 пункту 8 Порядку № 1388 реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що: платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є, зокрема, фізичні особи, які здійснюють першу їх реєстрацію; передумовою першої реєстрації транспортних засобів закон визначає пред'явлення особами, які здійснюють першу реєстрацію, органам, які здійснюють таку реєстрацію, заяви про реєстрацію транспортного засобу та платіжних документів про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки; у разі відсутності відомостей про сплату податків (зборів), передбачених законодавством перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним щорічним оглядом транспортних засобів, органи ДАІ відмовляють у реєстрації/перереєстрації транспортного засобу.

Таким чином, дотримання платником податку вимог Порядку № 1388 під час реєстрації/перереєстрації транспортного засобу виключає його відповідальність за відсутність сплати податку з власників транспортних засобів, оскільки проведення реєстрації /перереєстрації транспортних засобів підрозділами Державтоінспекції МВС без попередньої сплати податку не може бути здійснено.

Львівський окружний адміністративний суд (постанова від 24.09.2015; дата набрання законної сили судовим рішенням 19.10.2015), розглянувши адміністративну справу № 2а-4362/11/1370 за позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУМВС України у Львівській області про скасування державної реєстрації, встановив, що ОСОБА_2 не подавала заяви про державну реєстрацію транспортного засобу, як цього вимагає Порядок № 1388, тому дії УДАІ ГУМВС України у Львівській області щодо державної реєстрації за ОСОБА_2 транспортних засобів марки Volksvagen Т4 з державним номерним знаком НОМЕР_2, 1999 року, здійснену 22.12.2009, та Volksvagen Т4 з державним номерним знаком НОМЕР_1, 1999 року, здійснену 22.12.2009, визнані протиправними.

Отже, обставини, встановлені у іншій справі щодо відсутності дій відповідача, передбачені чинним законодавством для державної реєстрації транспортного засобу, виключає його обов'язок сплачувати відповідні податки і збори (платежі), передбачені законодавством.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, висновок судів про безпідставність заявлених позовних вимог по суті є правильним, а доводи касаційної скарги не спростовують наведене.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду