Справа № 826/8709/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 листопада 2018 року № 826/8709/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судового засідання Хаюк К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Країна»
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ДПІ в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ДПІ у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог:

- Державна фіскальна служба України;

за участю представників:

- від позивача - Шапор Л.П.;

- від відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - Герасименко П.П.;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс-Країна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, ДПІ в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та ДПІ у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 березня 2018 року №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних є здійснення відповідачем блокування договору про визнання електронних документів, що стало відомо при отриманні електронної квитанції про відмову в прийнятті декларацій з податку на додану вартість, із позначкою «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів». В той же час, позивач зазначив, що не отримував акт перевірки від 14 лютого 2018 року №1712/26-15-07-20/39237508, за результатами якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Крім того, позивач посилався на те, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулось не з вини позивача, - відповідно, наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, де зазначив, що Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві діяло в межах наданих чиним законодавством повноважень. В результаті перевірки було встановлено з ІС «ЄРПН», що податкові накладні, виписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна», зареєстровані в ЄРПН з порушенням законодавчо встановлених термінів.

Представник ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві у письмових поясненнях вказав, що з 01 січня 2017 року ТОВ «Люкс-Країна» у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві обліковується у стані « 15-перейшов до іншої ДПІ», основне місце обліку - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. Відповідно наявних баз даних ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві Договір «Про визнання електронних документів», який направлений засобами телекомунікаційного зв'язку від 20 червня 2015 року №1 прийнятий та зареєстрований за №, стан Договору «Про визнання електронних документів» - недійсний сертифікат директора.

Представник ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві у своїх письмових поясненнях зазначив, що згідно Єдиного банку даних платників податків - юридичних осіб 16 грудня 2016 року ТОВ «Люкс Країна» змінило місцезнаходження, що пов'язане із зміною адміністративно-територіальної одиниці. З урахуванням вимог розділу X Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №15588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, на центральному рівні в автоматичному режимі 01 січня 2017 року ТОВ «Люкс Країна» переведено з ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Інших пояснень учасники справи не надали.

Заслухавши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши надані сторонами матеріали та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві 12 березня 2018 року проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» за січень, грудень 2016 року, якою встановлено порушення пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, за результатом якої складено акт від 14 лютого 2018 року №1712/26-15-07-20/39237508.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі акту від 14 лютого 2018 року №1712/26-15-07-20/39237508 винесене податкове повідомлення-рішення від 12 березня 2018 року № про застосування штрафу на суму 2005713,55 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент складання позивачем податкових накладних, по яким виник спір) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У відповідності до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно абзацу 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Також пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Таким чином, складені позивачем податкові накладні підлягали реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом наступних 15 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час реєстрації податкових накладних у встановлений чинним законодавством термін позивачу надійшли квитанції №2, в яких зазначалось: «Виявлені помилки: для укладення Договору про визнання електронних документів необхідно виконати вимоги Розділу 3 інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляду засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №223, відправник: «Центральний портал прийому звітності ДФС України, версія 2.2.10.8».

У зв'язку з отриманням зазначених квитанцій №2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» надіслало на реєстрацію новий договір про визнання електронних документів.

Водночас, 01 лютого 2016 року, 17 лютого 2016 року, 22 лютого 2016 року, 17 березня 2016 року, 18 березня 2016 року, 22 березня 2016 року, 25 березня 2016 року позивач отримав квитанцію №1, з якої вбачається, що договір про визнання електронних документів не прийнято, оскільки діє договір про визнання електронних документів від 20 червня 2015 року №1.

В той же час, 06 квітня 2016 року позивач отримав квитанцію №2 про прийняття документу, а саме договору про визнання електронних документів.

Пунктом 120-1 статті 120 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Абзацом 4 підпункту 201.10.14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю-платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної за наявності його вини.

Як вбачається з наявних матеріалів та зазначалось вище, дія договору про визнання електронних документів не припинялась. Вказане також підтверджується наданими позивачем квитанціями, які були надіслані позивачу при спробі зареєструвати новий договір. В квитанції зазначено, що документ не прийнято, оскільки діє договір про визнання електронних документів від 20 червня 2015 року №1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі по тексту - Порядок №1246).

Згідно з пунктом 8 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Пунктом 12 Порядку №1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу.

Пунктом 13 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку №1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).

Таким чином, підставою для неприйняття податкових накладних позивача в електронному вигляді та відмови в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних стали причини, які не відповідали волі позивача та дійсним обставинам.

Позивач задля реєстрації податкових накладних у період з 29 січня 2016 року і по 25 січня 2017 року вчиняв всі дії відповідно до податкового законодавства.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій за затримку реєстрації податкових накладних, яка відбулась за відсутності його вини, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 12 березня 2018 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Країна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 березня 2018 року №.

3. Присудити до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» (01133, м. Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 32-А, офіс 96, ) солідарно (в рівних частинах) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ), Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04213, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 58, вулиця Макіївська, 4-а, ) та Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (01011, м. Київ, вулиця Лєскова, 4, ) понесені судові витрати у розмірі 30085,71 грн. (тридцять тисяч вісімдесят п'ять гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Повний текст рішення складено 19.11.2018 року.