Справа № 2340/4198/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року справа № 2340/4198/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання рішення неправомірним та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2018 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (Черкаська область, Камянський район, с. Лубенці, вул. Зозулевича,70) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57), Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10), в якій просить:

1) визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), викладену в листі від 17 квітня 2018 року №29/Д-123 за підписом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_2;

2) зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області прийняти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП ) одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію від 20.12.1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850;

3) зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути в визначений законом термін подані ГУНП у Черкаській області документи, стосовно одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, та прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що 03.04.2018 він звернувся до ГУНП в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням II групи інвалідності та подав відповідний пакет документів. Листом ГУНП в Черкаській області від 17.04.2018 №29/Д-123 за підписом т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській області був повідомлений, що правових підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до положень ЗУ Про Національну поліцію не має. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам законодавства України, зокрема зазначає, що ним належним чином дотримано вимоги Порядку №850, який діяв на час набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Також зазначив, що факт звільнення зі служби в органах внутрішніх справ та прийняття на службу до ГУ НП в Черкаській області не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку №850.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 1 проти позову заперечив. 09.11.2018 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до п.3 ч.1 ст.97 ЗУ «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання службових обовязків протягом шести місяців, внаслідок причин зазначених у цьому пункті, а враховуючи, що позивач звільнений 18.02.2016, а інвалідність встановлена 06.03.2018, то право на отримання одноразової грошової допомоги він не набув. Крім того, позивач звільнений з поліції через скорочення штатів, а не як вимагає закон через хворобу. Також посилання позивача на Закон України «Про міліцію» і Порядок №850 є безпідставними, оскільки він є колишнім працівником поліції.

Відповідач 2 проти позову заперечив. 08.11.2018 надав до суду відзив, в якому зазначив, що оскільки позивача звільнено зі служби в поліції, то на нього поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», у звязку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 з 07.11.2014 по 06.11.2015 перебував на посаді інспектора патрульної служби взводу №2 роти №1 батальйону патрульної служби УМВС України Черкаської області та в подальшому, з 07.11.2015 по 18.02.2016, проходив службу в ГУНП в Черкаській області на посаді поліцейського батальйону патрульної служби.

31.08.2015 перебуваючи при виконанні службових обовязків у м. Києві, під час охорони громадського порядку біля будинку Верховної ради України, позивач отримав травму, а саме вогнепальне осколкове проникаюче сліпе поранення грудної клітини з пораненням верхньої долі правої легені внаслідок ураження ручною осколковою гранатою РГО. Відповідно до акту форми Н-І №24 від 16.09.2015 про нещасний випадок (у тому числі поранення), спеціальна комісія УМВС в Черкаській області визнала, що він стався в період проходження служби при виконанні ОСОБА_1 службових обовязків.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області №25 о/с від 18.02.2016 позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у звязку із скороченням штатів) Закону України Про Національну поліцію №580-VІІІ від 02.07.2015.

06.03.2018 згідно довідки до акту огляду МСЕК №879226 позивачу безтерміново встановлено II групу інвалідності, з причини «травма, ТАК повязана з виконанням службових обовязків».

З довідки обласної МСЕК №1 серії 12 ААА №023479 від 06.03.2018 про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, вбачається, що МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності, яка у нього становить 80 відсотків.

03.04.2018 року позивач звернувся до ГУНП в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням II групи інвалідності та подав відповідний пакет документів.

Листом ГУНП в Черкаській області від 17.04.2018 №29/Д-123 за підписом т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській області був повідомлений, що правових підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до положень ЗУ «Про Національну поліцію» не має.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Однак, згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про міліцію".

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України 06.08.2015, а тому він набрав чинності 07.11.2015. З цієї дати втратив чинність і Закон України "Про міліцію", у тому числі і його стаття 23

Враховуючи вищевикладене та те, що позивача звільнено зі служби в ГУНП в Черкаській області 18.02.2016, то у межах спірних правовідносин втратив свою актуальність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

Отже, до спірних правовідносин зазначені норми застосуванню не підлягають. Разом з цим, у зв'язку із тим, що позивача 07.11.2015 було прийнято на службу в ГУНП в Черкаській області, то на нього, як на поліцейського, почали поширюватись норми Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 127/8696/17, від 07.03.2018 у справі №554/155/17, від 27.03.2018 у справі №822/2595/17, що застосовується судом при вирішенні даної справи згідно частини 5 статті 242 КАС України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином суд зазначає, що позивач помилково вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та ст.23 Закону України "Про міліцію".

Щодо відмови відповідача 1 у призначенні та виплаті грошової дороги згідно Порядку №4 суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 97 Закону України Про національну поліцію встановлено, що Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Відповідно до п. 5 розділу І Порядку №4 значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов'язків (пункти 1, 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний з виконанням поліцейським службових обов'язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Пунктом 1 розділу II Порядку №4 встановлено, що днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЖ).

Пунктом 2 розділу III Порядку №4 передбачено, що посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Згідно з п. 3 розділу III Порядку №4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Пунктом 5 розділу III Порядку №4 встановлено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЖ щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п. 7 розділу III Порядку №4 при прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов'язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу.

Підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу III, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.

Згідно п. 1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: 2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України і керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з п. 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 97 Закону України Про національну поліцію одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, повязаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Так, судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області №25 о/с від 18.02.2016 позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у звязку із скороченням штатів) Закону України Про Національну поліцію №580-VІІІ від 02.07.2015.

06.03.2018 згідно довідки до акту огляду МСЕК №879226 позивачу безтерміново встановлено II групу інвалідності, з причини «травма, ТАК повязана з виконанням службових обовязків».

Таким чином, оскільки позивач звільнений зі служби в поліції 18.02.2016, а інвалідність йому встановлена 06.03.2018, то право на отримання одноразової грошової допомоги він не набув, так як з моменту звільнення зі служби в поліції до встановлення ІІ групи інвалідності пройшло більше шести місяців, а саме більше 24 місяців.

Крім того, позивач звільнений зі служби в поліції 18.02.2016 за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію №580-VIII від 02.07.2015 (у зв'язку із скороченням штатів).

Суд зазначає, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Оскільки позивач звільнений зі служби в поліції у звязку із скороченням штатів, права на одноразову грошову допомогу він не набув.

Щодо позовної вимоги позивача зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути в визначений законом термін подані ГУНП у Черкаській області документи, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, оскільки на час розгляду судом справи права позивача в цій частині вимог не були порушені, тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі довели правомірність відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в поліції, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко