Справа № 817/2112/17
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1344/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Мацьків М.С.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1

представника третьої особи: Захарець І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Жуковської Л.А., повний текст рішення виготовлений 20 березня 2018 року) у справі № 817/2112/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. про закінчення виконавчого провадження №54796716 від 04.12.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. про закінчення виконавчого провадження №54796716 від 04.12.2017.

Рішення суду першої інстанції оскаржив Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано ч. 2 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження", де зазначено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до вищевикладеного, головним держаним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, при виконанні виконавчого листа державний виконавець діяв до вимог чинного законодавства.

На подану апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 у справі №817/1622/16 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №22/к від 05.01.2017. Визнано протиправними та скасовано накази Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 10.01.2017 №8/04/к, від 10.04.2017 №9/04/к, від 10.01.2017 №4/07. Поновлено позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року №115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №100/26545, з 11 січня 2017 року. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.01.2017 по 03.04.2017 включно в розмірі 10605 грн 88 коп. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2017 у справі №817/1622/16 апеляційні скарги ОСОБА_1, Міністерства юстиції України задоволено частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.01.2017 по 11.08.2017 у (по день постановлення рішення) 31 010 грн 40 коп. В іншій частині постанову залишено без змін.

Таким чином, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 у справі №817/1622/16 в частині поновлення позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року №115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №100/26545, з 11 січня 2017 року, набрала законної сили 11.08.2017.

30.08.2017 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про поновлення позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року №115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №100/26545, з 11 січня 2017 року.

28.09.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду №817/1622/16 від 30.08.2017, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження.

02.10.2017 скеровано службову записку на ім'я директора Департаменту персоналу Міністерства юстиції України, з пропозицією передачі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2017 для виконання до Департаменту персоналу Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.11.2017 № 4520/к позивача поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 № 115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 100/26545, з 11 січня 2017 року, про що в трудовій книжці позивача здійснено відповідний запис №35 від 17.11.2017.

Вказаний наказ надісланий до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області засобами електронного зв'язку.

04 грудня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №ВП №54796716.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що державному виконавцю було відомо, що станом на 17.11.2017 Головне управління юстиції у Рівненській області перейменовано в Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області, оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №624/04/к від 17.11.2017 «Про ОСОБА_1.», яким оголошувався наказ Міністерства юстиції України від 17.11.2017 №4520/к «Про ОСОБА_1.» та копія трудової книжки позивача, яка містить відповідні записи уповноваженого працівника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та відповідні відтиски печатки Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Крім того, зазначив, що наказ Міністерства юстиції України від 30.01.2015 №115/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 100/26545 є у вільному доступі в мережі Інтернет, а тому державний виконавець мав змогу з ним ознайомитися, щоб виконати судове рішення належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства України та не порушити при цьому права та законні інтереси стягувача (позивача).

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Статтею 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII від 02.06.2016 ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, забезпечення права на оскарження дій чи бездіяльності державних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Державний виконавець згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" можливе у разі фактичного виконання судового рішення в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Статтею 65 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, наказом Міністерства юстиції України від 17.11.2017 №4520/к позивача поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 № 115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №100/26545, з 11 січня 2017 року.

Однак, наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2015 №115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №100/26545, перейменовано головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Отож, відповідно до названого наказу назва установи до якої слід було поновити позивача з Головного управління юстиції в Рівненській області змінилася на - Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області.

Таким чином, при виконанні судового рішення державним не враховано нормативний акт, що пройшов процедуру державної реєстрації та набув чинності в установленому порядку стосовно зміни назви - боржника та не враховано положення ст.379 КАС України, яка передбачає можливість розгляду за заявою державного виконавця питання заміни сторони виконавчого провадження. Відтак, поновлення позивача здійснено до установи яка (на дату здійснення виконавчих дій) не містила такого найменування, як- Головне управління юстиції в Рівненській області.

Відповідно до виконавчого листа №817/1622/16 виданого 30.08.2017, позивач підлягає поновленню на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з урахуванням пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 № 115/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 100/26545, з 11 січня 2017 року, тобто на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державному виконавцю було відомо, що станом на 17.11.2017 Головне управління юстиції у Рівненській області перейменовано в Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області, оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №624/04/к від 17.11.2017 «Про ОСОБА_1.», яким оголошувався наказ Міністерства юстиції України від 17.11.2017 №4520/к «Про ОСОБА_1.» та копія трудової книжки позивача, яка містить відповідні записи уповноваженого працівника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та відповідні відтиски печатки Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Таким чином, державний виконавець не вжив усіх необхідних заходів для належного виконання рішення, зокрема, не здійснив належну перевірку виконання боржником судового рішення, що призвело до порушень прав та інтересів стягувача за виконавчим листом.

В свою чергу, неналежне виконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що постанова суду не буде виконана, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка є його складовою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що в процесі виконання виконавчого листа державним виконавцем не було вжито всіх необхідних заходів для виконання постанови суду, а відтак оскаржувана постанова є передчасною, протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 287, ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 817/2112/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.