Справа № 608/2219/18
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Справа № 608/2219/18

Номер провадження2-а/608/50/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1 Я,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про скасування постанови серії ДПО18 № 922167 від 11 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про скасування постанови серії ДПО18 № 922167 від 11 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві вказав, що 11 листопада 2018 року відповідачем було винесено постанову серії ДПО18 № 922167, згідно якої, цього дня о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Део Ланос», номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 (А) ПДР. У звязку з цим, інспектор Юзеньків А. М. притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425,00 грн.

ОСОБА_1 з постановою не погоджується, оскільки, не порушував ОСОБА_4 дорожнього руху, з таких підстав. 11 листопада 2018 року він не керував автомобілем, а лише сидів на водійському сидінні. За кермом був його син, який припаркував автомобіль на автобусній зупинці, вимкнув фари та, витягнувши ключі з замка запалювання, відійшов поповнити рахунок на телефоні. ОСОБА_1 пересів на водійське сидіння та спілкувався з дружиною, яка перебувала на пасажирському сидінні біля водія. В цей момент до автомобіля підійшов інспектор і, не зважаючи на пояснення ОСОБА_1, виніс постанову. Вважає, що постанова відповідачем винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, без врахування усних зауважень, пояснень, допиту свідків, конкретної дорожньої обстановки, доказів вчинення адміністративного правопорушення немає, протокол про адміністративне правопорушення не складався. ОСОБА_1 пояснював інспектору, що він є інвалідом ІІІ групи по зору довічно, а тому фізично не має змоги керувати транспортними засобами в нічний період доби. У звязку з цим просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 позов підтримують, просять задоволити з наведених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, свої дії вважає правомірними, а оскаржувану позивачем постанову законною.

Врахувавши позицію сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 11 листопада 2018 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 було винесено постанову серії ДПО18 № 922167, згідно якої, цього дня о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Део Ланос», номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 (А) ПДР. У звязку з цим, інспектор Юзеньків А. М. притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425,00 грн.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобовязаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п. 2.1 (А) ОСОБА_4 дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 ст. 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

В обґрунтування заперечень позовних вимог відповідачем в справі не надано диск із відеозаписом правопорушення. А отже суд не може з достовірністю зясувати всі обставини справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

У постанові зазначено, що ця постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає жодних даних чи були свідки правопорушення, які мають зазначатися у постанові і є відомостями щодо факту правопорушення, що суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Стаття 258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. У випадках, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 258, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Діяльність органів патрульної поліції, повязана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення ОСОБА_4 дорожнього руху, регламентована, зокрема, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853. Відповідно до вимог пункту 2 розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП, частина 3 якої передбачає в якості обовязкового елементу місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у формі, затвердженій додатком 5 вказаної Інструкції, і заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї ж Інструкції.

Отже, форма постанови, що оскаржується, не відповідає формі, затвердженій вказаною Інструкцією (додаток 5), а бланк постанови не відповідає Технічному опису бланка постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому цією ж Інструкцією (додаток 12).

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина 3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП. У ст. 283 КУпАП зазначається таке: «Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі». Отже, щоб постанова була винесена, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення порушника, документи, позицію адвоката). Постанова не може бути винесена без розгляду, інакше така постанова є незаконною.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до довідки МСЕК серії ТЕР №0045806 ОСОБА_1 являється інвалідом ІІІ групи по зору. Інвалідність встановлена довічно.

Крім того, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили той факт, що позивач дійсно не керував транспортним засобом 11 листопада 2018 року о 23 годині, оскільки, є інвалідом по зору. Він просто сидів на водійському сидінні, очікуючи сина, який і керував авто.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступків, за які законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню,

В звязку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №922167 від 11 листопада 2018 року відносно позивача підлягає скасуванню. Керуючись ст. ст. 7, 9, 126, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про скасування постанови серії ДП018 №922167 від 11 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП018 № 922167 від 11 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 22 листопада 2018 року.

Суддя: /підпис/

Копія вірна

Рішення набрало законної сили «____» ______________________ року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/2219/18, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію постанови видано «____»____________________року.

Секретар: