Справа № 809/981/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1044/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Галій Б.В., Прубняк С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі №809/981/18 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську у складі судді Грицюк П.П.,) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 07.06.2018 звернулася в суд із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати допомоги внутрішньо переміщеній особі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради поновити з 12.10.2017 виплату щомісячної адресної допомоги неповнолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 через представника ОСОБА_1.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що законодавством України чітко визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами, як і інші громадяни України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим законом та іншими законами України. Вказує, що щомісячна грошова допомога у даному випадку за своєю правовою природою є допомогою самій дитині на її проживання, а не її батькам, а тому не можна позбавляти дитину благ, гарантованих їй державою з формальних підстав.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представники відповідача заперечили вимоги апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради 15.12.2014 призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, а саме ОСОБА_5 (ОСОБА_6.) дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 442,00 грн, ОСОБА_7 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 884,00 грн, ОСОБА_8 (ОСОБА_4.) дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 884,00 грн. для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 12.12.2014 по 11.06.2015 року, у загальному розмірі допомоги на сім'ю 2210,00 грн (а.с. 64).

Рішеннями від 15.06.2015 року, 24.12.2015 року, 04.07.2016 року, 27.01.2017 року, Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради подовжено виплату допомоги переміщеним особам на проживання з 12.06.2015 року по 11.12.2015 року, з 15.12.2015 року по 14.06.2016 року, з 15.06.2016 року по 14.12.2016 року, з 11.01.2017 року по 10.06.2017 року (а.с. 65-68).

23.06.2017 ОСОБА_6 повідомила Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради, що з 26.06.2017 буде відсутня по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1, місто Калуш (а.с. 69).

В результаті обстеження матеріально - побутових умов Управлінням праці та соціального захисту населення Калуської міської ради складено акт від 29.08.2017, яким зафіксовано відсутність ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2. Калуський район, Івано-Франківська область (а.с. 70-71).

11.01.2017 ОСОБА_4 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування бульвар Незалежності, 4/149, місто Калуш, що підтверджено довідкою № (а.с. 13).

Відповідно до довідки за № від 01.12.2016 ОСОБА_1, взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування бульвар Незалежності, 4/149, місто Калуш (а.с. 12).

11.10.2017 ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради з заявою про виплату грошової допомоги згідно Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття потреб витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг» відповідно до пункту З на неповнолітню дитину ОСОБА_4 (а.с. 14).

До заяви ОСОБА_1 додала заяву батьків ОСОБА_4 від 11.10.2017 року, якою відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 п. 3-2 просять призначити щомісячну адресну допомогу, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України їхньому малолітньому сину, ОСОБА_4 та дають згоду на її отримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради 16.02.2018 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, продовжено виплату в загальному розмірі на сім'ю 1326,00 грн, а ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовлено з 12.10.2017 року згідно рішення комісії (а.с. 31).

19.04.2018 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. у подовженні виплати з 10.04.2018 згідно рішення комісії (а.с. 32).

30.08.2017 рішенням за № 3.1 міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішено припинити виплату ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 року - щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 01.09.2017 (а.с. 73).

Міська комісія з питань призначення (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам рішенням за №3/11 від 13.02.2018 відмовила у призначенні (відновленні) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг на неповнолітнього ОСОБА_4, з 12.10.2017 (а.с. 88).

Листом від 18.04.2018 надано відповідь ОСОБА_1 Управлінням праці та соціального захисту населення Калуської міської ради, що її заява від 10.04.2018 щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на неповнолітнього ОСОБА_4 розглянута 18.04.2018 року та комісією прийнято рішення про відмову у призначенні їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на неповнолітнього ОСОБА_4 згідно п. 3-2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (а.с. 33).

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що в даних спірних правовідносинах не можливо застосувати пункт 3-2 Порядку № 505, оскільки ОСОБА_4 переміщений у супроводі батьків, допомога була призначена та виплачувалась уповноваженому представнику сім'ї його матері ОСОБА_6

Також, зазначив, що можливість отримання грошової допомоги виникає тільки при переміщенні дитини з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, без супроводу батьків або осіб, які їх замінюють.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок №505) затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 цього Порядку грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 грн. на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 грн. на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 грн.

Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (надалі Порядок № 509), згідно з яким взяття на облік таких осіб здійснюється шляхом видачі довідки, яка видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Таким чином, статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (ОСОБА_8О.), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, взятті на облік, як внутрішньо переміщені особи, що підтверджено відповідними довідками, які є чинними та не скасованими і отримували дану допомогу .

Пунктом 12 Порядку № 505 зазначено вичерпний перелік підстав для припинення виплати щомісячної адресної грошової допомоги, а саме:

- подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

- надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України чи в районах проведення антитерористичної операції, але фактично не працюють;

- зняття з обліку особи, яка переміщується;

- виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що жодної з перелічених п. 12 Порядку №505 підстав для припинення виплати щомісячної адресної грошової допомоги щодо ОСОБА_4 не було.

Пунктом 3-2 Порядку передбачено, якщо дитина переміщується з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, без супроводу батьків або осіб, які їх замінюють, грошова допомога виплачується їй за зверненням:

-баби, діда, повнолітніх сестри, брата, мачухи, вітчима, які безпосередньо здійснюють догляд за дитиною без спеціальних на те повноважень;

-інших осіб, яким батьки передали дитину на виховання, у разі надання заяви батьків щодо отримання такої допомоги, справжність підпису на якій має бути засвідчена нотаріально;

-служби у справах дітей, якщо:

-догляд за дитиною, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово здійснюється родичами або іншими особами (сусідами, знайомими), з якими у неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки, за рішенням служби у справах дітей відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини»;

-дитина влаштована до професійно-технічного або вищого навчального закладу та проживає у його гуртожитку.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому п. 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, до заяви, в якій уповноважений представник сім'ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, додаються копії документів, визначених в абзаці сьомому пункту 3 цього Порядку, засвідчені підписом уповноваженого представника сім'ї.

Згідно із п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога не призначається у разі, якщо будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, для продовження отримання особою щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, необхідно дотримання таких умов:

-особа повинна постійно проживати на території України;

-особа повинна бути внутрішньо переміщеною;

-особа повинна знаходитися на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад;

-уповноважений представник сім'ї особи, яка бажає отримати таку допомогу, повинен звернутися до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'явити паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, письмові згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, і при цьому в заяві має бути повідомлено про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги;

-особа не повинна бути власником або мати членів сім'ї, які мають у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або членів сім'ї, які мають на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Виходячи з норм п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян., які доглядають за інвалідами І групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача згідно Порядку та подала всі необхідні документи для отримання щомісячної грошової допомоги на неповнолітнього ОСОБА_4.

При цьому, позивач надала нотаріально засвідчену заяву батьків ОСОБА_4 про надання дозволу ОСОБА_1 отримувати щомісячну адресну грошову допомогу на дитину.

Відповідач відмовив у виплаті адресної допомоги з тих підстав, що неповнолітній ОСОБА_4 перемістився з тимчасово окупованої території України разом з батьками та проживав з ними певний час у м.Калуш. Вказав, що згідно пункту 3-2 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги можливе у разі якщо дитина переміщується з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення , без супровіду батьків або осіб, які їх замінюють. Оскільки, зазначені обставини не підпадають під дію пункту 3-2 Порядку, а саме те, що дитина перемістилась із супроводом батьків, але на даний час залишилась на утриманні інших осіб, а тому не має права на отримання вказаної допомоги.

Виходячи з інтересів дитини та того, що щомісячна адресна грошова допомога за своєю правовою природою є допомогою самій переміщеній особі, в даному випадку дитині, на її проживання, а не її батькам, а відтак не можна позбавляти дитину благ для організації життя дитини.

ОСОБА_4 переміщений у супроводі батьків і допомога була уже призначена та виплачувалась уповноваженому представнику сім'ї його матері ОСОБА_6

Остання,у зв'язку з виїздом на роботу в іншу місцевість, надала нотаріально завірену заяву ОСОБА_1 для отримання такої допомоги на сина, який залишився проживати разом з ОСОБА_1

ОСОБА_1 подала всі необхідні документи для отримання такої допомоги, в тому числі й те, що змін в майновому стані неповнолітнього, що були б підставою для припинення виплат, не відбулося, чого не заперечує відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (п. 2 ст. 3 Конвенції).

Апеляційний суд також наголошує, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Колегія суддів також бере до уваги те, що Міністерство соціальної політики України у своїй відповіді на звернення ОСОБА_1 просить Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації в найкоротший термін «вжити дієвих заходів та віднайти можливі шляхи врегулювання ситуації» з виплатою спірної допомоги.

На думку колегії суддів, не надання позивачу щомісячної адресної допомоги на неповнолітнього, як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з підстав того, що ця особа станом на 12.10.2017 уже переміщена з тимчасово окупованої території України, тобто, не перетинає кордон окупованої території суперечить суті цієї допомоги, так як вона призначається для покриття витрат саме на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг цієї особи, а не лише на перетин кордону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач зобов'язаний призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі №809/981/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області щодо припинення виплати допомоги внутрішньо переміщеній особі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради поновити з 12.10.2017 виплату щомісячної адресної допомоги неповнолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 через представника ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 20.11.2018