Справа № 2340/2855/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2855/18 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

До окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просив визнати протиправними дії щодо відмови в перерахунку його пенсії, у зв'язку із зміною частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 15.06.2018 виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії.

Згідно довідки Звідної автоколони на будівництві автодороги Зелений Мис-Чорнобиль, довідки АТП 17154 №781 від 19.11.1992 та копії військового квитка НОМЕР_1 позивач ОСОБА_3 з 28.08.1986 по 30.09.1986 був призваний на спеціальні збори та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки №787 від 20.02.1992 час роботи позивача з 17.09.1986 по 30.09.1986 зараховується до стажу при призначенні пенсії в трьохкратному розмірі.

Згідно наказу №95 від 25.07.1997 Черкаського територіально-виробничого об'єднання автотранспорту Черкаське АТП 17154 позивачу здійснено перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження.

Згідно висновку обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії №1038 від 28.02.2005 захворювання позивача пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №911597 від 13.10.2011 позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно листа Черкаського відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №157/Г-10 від 20.06.2018 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області з 30.04.2003 та отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІІ групи від захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

15.06.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату його пенсії, обчисленої відповідно до пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011.

Листом Черкаського відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №157/Г-10 від 20.06.2018 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з посиланням на ту обставину, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 28.08.1986 по 28.09.1986, а дійсну строкову службу проходив в період з 28.10.1982 по 16.11.1984. Оскільки участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбувалась на під час проходження строкової служби, права на проведення перерахунку пенсії виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, позивач не має.

Вважаючи відмову у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи під час проходження військових зборів, а не під час проходження дійсної строкової служби. Відтак, частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо призначення пенсії з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на нього не розповсюджується.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 59 Закону у редакції, яка застосовується з 01.10.2017 року, пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У порівнянні з попередньою редакцією статті 59 Закону з 01.10.2017 року було розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме на осіб, які брали участь в інших ядерних аваріях та випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Проте, незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Враховуючи вищезазначене, положення ч. 3 ст. 59 Закону передбачають, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №820/1148/18 при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі як зразковій.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС під час спеціальних зборів, які відбувалися поза межами проходження ним дійсної строкової служби, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону.

За таких обставин, враховуючи, що Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, останній не набув права на перерахунок пенсії, у зв'язку з чим Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області правомірно відмовило ОСОБА_3 здійснити перерахунок пенсії.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 59 Закону, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято цілком вірне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено « 21» листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма