Справа № 816/5459/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року

м. Київ

справа №816/5459/13-а

адміністративне провадження №К/9901/604/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2013 (суддя - Алєксєєва Н.Ю.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013 (судді - Калитка О.М., Бенедик А.П., Калиновський В.А.) у справі за позовом Селянського фермерського господарства "Каміла" (далі - СФГ "Каміла") до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - ОДПІ) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

СФГ "Каміла" звернулося до суду з позовом до ОДПІ про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 04.09.2013 № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 641`547,50 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що висновок контролюючого органу про фіктивність господарських операцій селянського господарська з його контрагентами є безпідставними. На підтвердження цих доводів позивач зазначає, що господарські операції підтверджуються договорами, податковими та видатковими накладними, рахунками, ТТН, довіреностями на отримання цукру, платіжними документами, копії яких надав до позовної заяви.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 03.10.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013, позов СФГ "Каміла" задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 04.09.2013 № .

Надавши оцінку первинним документам, що були сформовані під час господарських операцій між позивачем та його контрагентами (ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Панорама", ПП "Флоксис", ТОВ "ІТЛ "Лассо", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4.), та встановленим у судовому процесі обставинам щодо переміщення товару, дійшов висновку про реальність вказаних господарських операцій та відповідно правомірність формування товариством даних свого податкового обліку за такими операціями. При цьому суд зазначив, що недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер та не є підставою для беззаперечного висновку про відсутність господарських операцій.

ОДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуально права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що позивач не мав права формувати дані свого податкового обліку з огляду на обставини, встановлені у ході податкової перевірки: відсутність ТТН, подорожніх листів, які підтверджують перевезення товару від постачальника покупцю; податкові накладні, виписані фермерським господарством з порушенням нумерації.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27.11.2013 № К/800/59118/13 відкрив касаційне провадження у цій справі.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну та зазначає, що у касаційній скарзі не наведено конкретних підстав, які б свідчили про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні обставин у справі та норм матеріального права при їх юридичній оцінці. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин у справі.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 12.11.2018 прийняв касаційну скаргу ОДПІ до провадження та визнав за можливе розглянути справу у попередньому судовому засіданні.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення, з приводу правомірності якого виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті від 21.08.2013 № 303/22-25165044 про результати документальної позапланової виїзної перевірки СФГ "Каміла" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.03.2013. Згідно з цим висновком позивач порушив вимоги підпункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пункту 8.4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 №165, що призвело до заниження ПДВ за 2011 рік в сумі 275`952,00 грн, в тому числі за серпень 2011 року - 237`286,00 грн та листопад 2011 року - 38`666,00 грн.

Висновок контролюючого органа про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку обґрунтований тим, що фінансові - господарські взаємовідносини між позивачем та його контрагентами (ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Панорама", ПП "Флоксис", ТОВ "ІТЛ "Лассо", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4.) не спрямовані на настання реальних правових наслідків, є нікчемними, а грошові кошти, отримані у межах цих операцій, вважаються без поворотною допомогою. Як на підставу таких висновків ОДПІ посилається на відсутність у позивача ТТН та подорожніх листів на підтвердження перевезення товару (цукру) постачальника (СФГ "Каміла") до покупців (ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Панорама", ПП "Флоксис", ТОВ "ІТЛ "Лассо", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4.). Також, податковий орган на обґрунтування своїх доводів про неправомірність формування позивачем даних податкового обліку по операціях із ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Панорама", ПП "Флоксис", ТОВ "ІТЛ "Лассо", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 послався на порушення позивачем послідовності нумерації податкових накладних під час їх складання.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Отже, у платника податкове зобов'язання з ПДВ виникає або в момент, що фіксує проведення розрахунків за поставлений товар, або в момент передачі (відвантаження такого товару), залежно від того, яка подія настала раніше.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Водночас, наявність первинних документів, які мають обов'язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, оскільки вирішальне значення для податкового обліку має існування факту господарської діяльності, фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку. У разі фактичного здійснення господарської операції певні недоліки, допущені в первинних документах, не є безумовною підставою для їх оцінки такими, що вони не є підставою для ведення платником податків податкового обліку, за умови, що в своїй сукупності ці документи складають цілісну картину господарської операції, факт здійснення якої не викликає сумнів.

Також слід зазначити, що відсутність товарно-транспортних накладних не є беззаперечним висновком, який би надавав підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування своїх даних податкового обліку, зокрема податкового кредиту/валових витрат, оскільки зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України встановлена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми валових витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного.

Згідно зі статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суди попередніх інстанцій надали належну оцінку договорам, що були укладені між позивачем та його контрагентами, документам первинного бухгалтерського обліку та податкового обліку (податкові та видаткові накладні, довіреності на отримання товару, накладні, ТТН, платіжні документи), що були надані позивачем на підтвердження права на формування даних свого податкового обліку за наслідками господарських операцій із ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Панорама", ПП "Флоксис", ТОВ "ІТЛ "Лассо", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, обставинам щодо відвантаження цукру покупцям з адреси заводу виробника (ТОВ "Оржицький цукровий завод"), що підтверджується довіреностями, виданих контрагентами позивача, на отримання товару, та пропусками на місці реалізації, та відсутності відповідних доказів з боку податкового органу на спростування достовірності інформації, яка зафіксована у податковому та бухгалтерського обліку позивача, і дійшли обґрунтованого висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення від 04.09.2013 № .

При цьому доводи контролюючого органа, що були покладені в основу висновків про безпідставність формування позивачем даних свого податкового обліку по взаємовідносинам із ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Панорама", ПП "Флоксис", ТОВ "ІТЛ "Лассо", ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, суди правильно визнали безпідставними, з огляду на те, що відомості, що містяться у наданих документах є повними, достатніми для висновку, що фактичний рух активів мав місце на підставі договорів, що свідчать про реальність господарських операцій.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, скаржник фактично посилається на ті ж самі обставини, які вказані в акті перевірки як підстава для збільшення СФГ "Каміла" грошового зобов'язання з ПДВ згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір у цій справі. Ці обставини були предметом оцінки судами першої та апеляційної інстанцій; в касаційній скарзі не наведено конкретних підстав, які б свідчили про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні обставин у справі та норм матеріального права при їх юридичній оцінці.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду