Справа № 520/11449/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління міністерства внутрішніх справ в Київській області про зобов'язання виплатити грошову дорогу у зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше призначеної суми,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління міністерства внутрішніх справ в Київській області, в якому позивач просить:

зобов'язати Головне Управління Національної Поліції України в Київській області МВС України, яка є правонаступником ГУ МВС України в Київській області, виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв'язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми;

зобов'язати Головне Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Київській області МВС України, яке перебуває в стадії ліквідації (Ліквідаційна комісія Головного Управління МВС України в Київській області (код: 08592218) виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв'язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Позов обґрунтовано наступним.

10.05.2018 року гр. ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ Національної Поліції України в Київській області та ГУ МВС України в Київській області про виплату грошової допомоги у зв'язку зі зміною інвалідності, яка настала в період з 30.03.2015 року по 30.05.2017 з урахуванням лікування, проведення операції та реабілітаційного періоду.

14.06.2018 року ГУ Національної Поліції України в Київській області та ГУ МВС України в Київській області № 29/2035 надали відповідь в якій відмовляють у виплаті грошового забезпечення у зв'язку зі зміною інвалідності.

Відмовляючи ГУ Національної Поліції України в Київській області та ГУ МВС України в Київській області посилаються на п. 4 Порядку та умов призначення виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності працівника міліції (поліції) затверджених Постановою КМ України від 21 жовтня 2015 року за № 850 .

Позивач не погоджується з таким висновком ГУ МВС України в Київській області.

По-перше: 03.03.2015 року ОСОБА_1 отримав 3 ступінь інвалідності та 60% втратою працездатності, яку він отримав за нових обставин при захисті цілісності території України року (довідка серії 10 ААВ № 753791).

30.05.2017 року відповідно до висновку МСЕК, (довідка Серія: 12 ААА, за №305416) ОСОБА_1 встановлено нову групу інвалідності, а саме 2 (друга ) без терміново.

По друге: з моменту первинного встановлення інвалідності до отримання вищої ступені інвалідності у ОСОБА_1 згідно рішенням МСЕК період становить 2 (два) роки 2 місяці.

Період з 15.11.2016 року по 24.11.2016 року та з 12.03.2017 року по 20.03.2017 року ОСОБА_1 знаходився на лікарняному та готувався до операції.

Після операції та реабілітаційного періоду ОСОБА_1 17.05.2017 року було видане медична довідка про направлення на МСЕК.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 має всі підстави для отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми від Головного Управління Національної Поліції України в Київській області, яке є правонаступником ГУ МВС в Київській області та ГУ МВС України в Київській області, яке перебуває в стадії ліквідації.

Крім того, представником позивача через канцелярію суду 30.10.2018 р. за вхід. №32449/18 подано відповідь на відзив, в якій крім іншого зазначається.

По перше: Приморським районним судом м. Одеси (справа №522/17680/17) розглядалося питання стосовно ГУ МВС України в Київській області, що знаходиться в стадії ліквідації, де суд в своїй Постанові чітко визначив: Відповідно до другого розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про Національну Поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі, пенсіонерам, а також членам їхніх сімей, іншим особам зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Також сказано: колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбаченим Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинного Закону України «Про Національну Поліцію».

Введення в дію Закону України «Про Національну Поліцію» не скасовує встановлені раніше пільги, компенсації та гарантії, у тому числі що стосується колишніх працівників міліції.

14.03.2018 року Малиновський районний суд м. Одеси (справа: 521/14241/17) визнав, що Головне Управління Національної Поліції в Київській області, що є правонаступником ГУ МВС України в Київської області, яке знаходиться в стадії ліквідації є належним Відповідачем по справі та зобов'язав Відповідача - Головне Управління Національної Поліції в Київській області виплатити на користь гр. ОСОБА_1 недоплачену суму, згідно ч. 4 Постанови КМ України від 21 жовтня 2015 р. №850.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З наведених доказів, які надав позивач ОСОБА_1 до позовної заяви вбачається, що вищу групу інвалідності отримано протягом двох років з моменту встановлення первинної групи інвалідності, а не з 2010 року, як на це вказує відповідач.

По друге: позивач ОСОБА_1 діяв згідно Постанови КМ України від 21 жовтня 2015 р. № 850.

Ухвалою суду від 28.08.2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою відповідачу встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала отримана відповідачем 06.09.2018 року.

У встановлений строк, 20.09.2018 р. за вхід. № 27790/18, через канцелярію суду відповідач подав відзив на позов (з доказами направлення позивачу).

Відзив обґрунтовано наступним.

По перше: спірні правовідносини виникли в позивача з 28.08.2014 року, оскільки саме в той день позивач зазнав травми, від якої в подальшому було встановлено йому групу інвалідності.

13.03.2015 року Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ України.

Головне управління Національної поліції в Київській області було утворено 07.11.2015 року, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ, а не поліції 13.03.2015р.

Головне управління Національної поліції в Київській області не є правонаступником Головного управління МВС України в Київській області.

Таким чином позивач не перебував у правовідносинах з Головним управлінням Національної поліції в Київській області.

Станом на сьогодні діє Головне управління Національної поліції в Київській області (код 40108616) та Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (код 08592218), яке перебуває в стадії ліквідації та утворена Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Виходячи з вищезазначеного, Головне управління Національної поліції в Київській області є територіальним органом Національної поліції України, а не МВС України.

По друге: відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850, визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як вбачається з матеріалів позивача, при первинному огляді МСЕК 16.06.2010 позивачу встановлено 3-ю групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС та відповідний ступінь втрати працездатності, а при повторному огляді МСЕК 30.03.2015 встановлено 3-ю групу інвалідності, травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків, та під час наступного огляду МСЕК 30.05.2017 позивачу установлено 2-гу групу інвалідності, травма пов'язана з виконанням службових обов'язків та відповідний ступінь втрати працездатності.

Отже, від дати первинного огляду МСЕК до повторного та наступного огляду пройшло більше двох років, що суперечить вимогам пункту 4 Порядку.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 з 1994 року по 2010 рік працював в органах Міністерства Внутрішніх справ України - патрульній службі МВС України - старший прапорщик.

10.06.2014 року Наказом ГУ МВС України в Київській області за №451 о/с, був призначений для проходження служби в органах ГУ МВС України на особливій період терміном на один рік в підрозділ спеціального призначення «Миротворець» МВС України.

25.11.2014 року Висновком службового розслідування ГУ МВС України в Київській області встановлено факт отримання тілесних ушкоджень ст. прапорщиком ОСОБА_1 в зоні АТО м. Іловайськ Донецької області при здійсненні службових обов'язків.

09.12.2014 року за №3/265 ГУ МВС України старшому прапорщику ОСОБА_1 надана довідка про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України, що є підставою для отримання статусу учасника бойових дій.

13.03.2015 року Наказом Головного управління Міністерства внутрішні справ України в Київській області ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України.

30.03.2015 року комісія МСЕК підтверджує ступінь захворювання та втрати працездатності гр. ОСОБА_1 з наданням 3 групи інвалідності, що підтверджується Довідкою від 30.03.2015 року Серія: ІО ААА за № 125606 та Довідкою МСЕК від 30.03.2015 року Серія: 10 ААВ № 753791.

03.06.2015 року гр. ОСОБА_1 отримав Пенсійне посвідчення серія: НОМЕР_2 з вказівкою виду пенсії - 3 група інвалідності.

Після звільнення в запас ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Національної поліції в Київській області МВС України, з заявою про виплату одноразової грошової допомоги яка передбачена Законами України:

Після відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом «про не правомірне рішення Головного Управління Національної Поліції в Київській обл. яке є правонаступником Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Київській області, щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової непрацездатності без установлення інвалідності працівникам міліції (поліції).

21.04.2016 року Малиновський районний суд м. Одеси (справа № 521/118/16) позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив та зобов'язав Головне Управління Національної Поліції в Київській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв'язку з інвалідністю.

09.08.2016 року за № 512/1118/16 Малиновським районним судом м. Одеси виписаний виконавчий лист (ВП № 51956587).

26.12.2016 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 170 000 грн.00 коп.

30.05.2017 року відповідно до висновку МСЕК, довідка Серія: 12 ААА, за №305416 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності (без терміново).

14.06.2017 року ОСОБА_1 отримав пенсійне посвідчення Серія: НОМЕР_3.

14.03.2018 року Малиновський районний суд м. Одеси (справа: 521/14241/17) стягнув з ГУ НП України в Київській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму за Постановою Малиновського районного суду м. Одеси (справа: 512/1118/16 у розмірі 12 000 грн.00 коп.

10.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою (рапортом) до ГУНП в Київській області та ГУ МВС України в Київській області про виплату грошової допомоги у зв'язку зі зміною інвалідності яка настала в період з 30.03.2015 року по 30.05.2017 з урахуванням лікування, проведення операції та реабілітаційного періоду.

14.06.2018 року ГУ МВС України в Київській області за вих. № 29/2035 повідомило: (мовою оригіналу)

«Відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико - соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як з'ясовано з Ваших матеріалів, при первинному огляді МСЕК Вам 16.06.2010 встановлено 3-ю групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС та відповідний ступінь втрати працездатності, а при повторному огляді МСЕК 30.03.2015 встановлено 3-ю групу інвалідності, травма пов'язана з виконанням службових обов'язків, та під час наступного огляду МСЕК 30.05.2017 Вам установлено 2-гу групу інвалідності, травма пов'язана з виконанням службових обов'язків та відповідний ступінь втрати працездатності.

Ураховуючи вищезазначене, від дати первинного огляду МСЕК до повторного та наступного огляду пройшло більше 2 років, це суперечить вимогам пункту 4 Порядку, і унеможливлює прийняття рішення.»

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об'єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12 травня 2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №707).

В подальшому, відповідно до статті 23 Закону № 565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - постанова КМУ № 850) затверджено Порядок № 850.

Пунктом 2 постанови КМУ № 850 установлено, що особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

Порядок № 850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року. До цього часу діяв Порядок № 707, посилання на який є у зазначеному пункті урядової постанови від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно з пунктом 1 Порядку №707, одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Отож, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Закону № 208-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядку № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону № 565-ХІІ визначав Порядок № 707.

У спірних правовідносинах, інвалідність ІІІ групи позивачу встановлена 30 березня 2015 року, тобто після набрання чинності Законом № 208-VIII.

Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності законом №208-VIII, розмір такої допомоги розраховується у відповідності зі ст. 23 Закону № 565-XII (в редакції чинній з 12.03.2015 року) та відповідно до Порядку №850.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 18.10.2019 р. справа № 822/395/18.

Відповідно до пункту 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку №850).

Суд звертає увагу, що Порядком № 850 визначається механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Тобто, обов'язок подання висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги Порядком №850 покладається саме на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію УМВС України в Одеській області.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить:

зобов'язати Головне Управління Національної Поліції України в Київській області МВС України, яка є правонаступником ГУ МВС України в Київській області - виплатити гр. ОСОБА_1 грошову допомогу у зв'язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми;

зобов'язати Головне Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Київській області МВС України, яке перебуває в стадії ліквідації (Ліквідаційна комісія Головного Управління МВС України в Київській області (код: 08592218) виплатити гр. ОСОБА_1 грошову допомогу у зв'язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Приймаючи до уваги заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність спору щодо відмови МВС у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав визначених Порядком № 850.

Вказане свідчить про відсутність юридичного спору на час звернення до суду .

Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Слід зазначити, що Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Вказана позиція послідовно застосовується Верховним Судом у зв'язку із змінами до Конституції України.

Отже, вимозі щодо зобов'язання виплатити грошову допомогу передує дослідження дотримання позивачем встановленої п. 7 Порядком № 850 процедури щодо подачі пакету документів, а відповідачем процедури встановленої п. 8 Порядку № 850 щодо направлення висновку про виплати грошової допомоги.

Також суд звертає увагу позивача, що рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги в місячний строк приймає МВС і надсилає його керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 9 Порядку № 850).

Отже, після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов'язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 по справі №822/456/16, висновки якої, відповідно до приписів ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч.5 ст.242 КАСУ, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Отже, у даній справі підлягає встановленню наявність або відсутність правових підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності та визначенням розміру цієї допомоги.

З урахуванням вказаного, заявлені позивачем вимоги, мали бути похідними за наявності рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Відповідно до прецедентного права Суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обов'язку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа «Гарсія Руїз проти Іспанії» § 26).

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980р.).

ВИСНОВКИ СУДУ

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 "…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.", яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Як свідчать матеріали справи, юридичний спір між ОСОБА_1 та ГУМВС України в Київській області виник з приводу направлення повідомлення про невідповідність приписам п. 4 Порядку №850 поданих для призначення одноразової грошової допомоги документів.

Щодо зобов'язання ГУ МВС України в Київській області МВС України, яке перебуває в стадії ліквідації (Ліквідаційна комісія Головного Управління МВС України в Київській області) виплатити гр. ОСОБА_1 грошову допомогу у зв'язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У "Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією", опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що "дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі".

Як зазначено вище, керівник органу внутрішніх справ (керівник ГУМВС України в Одеській області) повинен подати МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

При цьому, будь-якого рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги за його заявами він не уповноважений приймати, а тому вимога позивача задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що пунктом 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відтак, позивач невірно обрав спосіб захисту свого права, що є підставою для відмови у позові.

Така правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у Постанові від 17.10.2018 року по справі №805/4197/16-а, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАСУ підлягає врахуванню (При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду).

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління міністерства внутрішніх справ в Київській області про зобов'язання виплатити грошову дорогу у зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше призначеної суми - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1, 65080, ІПН НОМЕР_1, телефон: НОМЕР_4

Головне управління Національної поліції в Київській області - адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська,15, , телефон:, 271-60-03, Е-mail:

Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Київській області - адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська,15, код 08592218, телефон:, 271-60-02

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.