Справа № 2140/1576/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1576/18
13 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський термінал" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

07.08.2018 до адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський термінал" (позивач) про скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач) від 7 червня 2018 року № Ю- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 547709 грн. 67 коп. та рішення від 7 червня 2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 273854 грн. 84 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов пп. 2.3.2 Колективного договору, укладеному між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ "Дніпровський термінал", адміністрація за наявності фінансових можливостей може надавати нецільову матеріальну допомогу працівникам у зв'язку із певними життєвими обставинами, яка в силу приписів ЗаконуУкраїни від 08 липня 2010 року № 2464 - VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не є об'єктом оподаткування єдиним соціальним внеском. Свої висновки про те, що на виплачену підприємством суму нецільової фінансової допомоги мав бути нарахований єдиний внесок, ревізори обґрунтували нормами Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, відповідно до пп.2.3.3 якої матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з економічним станом, крім сум, зазначених у п.3.31 цієї Інструкції), належить до заробітної плати, як інші заохочувальні та компенсаційні виплати, а отже, є базою для нарахування та утримання єдиного внеску. Водночас згідно із п.3.31 Інструкції матеріальна допомога разового характеру, що надається підприємством окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання, не належить до фонду оплати праці. Позивач зазначає, що зазначена Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. У ч.7 ст.7 Закону №2464 вказано, що перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1170 був затверджений Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно п.14 розділу І цього Переліку, єдиний внесок не нараховується на матеріальну допомогу разового характеру, що надається окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання. Також позивач зазначає, що розрахунок штрафних санкцій не відповідає діючому законодавству. Підставою для нарахування штрафних санкцій є п. 3) ч. 11 ст. 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно якого за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. В своєму розрахунку відповідач зазначає розмір штрафної санкції в розмірі 300% заниження єдиного внеску, що є порушенням п. 3) ч. 11 ст. 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 .

Ухвалою від 09.08.2018 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засіданні на 12.09.2018.

27.08.2018 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, та зазначає, що перевіркою позивача було виявлено порушення ст. ст. 7, 8, 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464), у результаті чого донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 547709,67 грн. Відповідно до Закону № 2464 для платників, зазначених у п. 1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 даного Закону, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених в п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 бази нарахування даного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності. Згідно ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 (у редакції, що діє з 01.01.2016) єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 Закону № 2464, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. З ст. 25 Закону № 2464). Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом. Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Згідно п.п. 3 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи із місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано "обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, та який припадає отримання таким платником акту перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми. Якщо за результатами перевірки виявлено в окремих місяцях суми донарахованого (своєчасно не обчисленого) єдиного внеску, за кожне таке нарахування (кожний місяць) відповідно до Закону накладається штраф у порядку та розмірах, визначених в абзацах першому та другому цього підпункту. Для дотримання вимог щодо максимального розміру (50 відсотків) штрафу: визначається сукупно сума донарахувань за всіма звітними періодами, у яких вони виявлені; визначається сукупно сума штрафу за всіма звітними періодами, у яких виявлені донарахування та за якими нараховано такі штрафи; здійснюється обрахування максимального розміру штрафу від сукупної суми "нарахувань та порівнюється із фактично нарахованою сумою штрафів, визначеною сукупно за всі звітні періоди, в яких донараховано суми єдиного внеску. До сплати визначаються суми штрафів, що не перевищують максимального їх розміру, визначеного цим підпунктом. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 13 до цієї Інструкції.

03.09.2018 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог , в якій позивач також просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 07.06.2018:

- № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на 1017080грн. та застосування штрафу в сумі 116470 грн. 75 коп.,

- № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 51829,93 грн. та застосування 35525 грн. 88 коп. штрафу;

- № НОМЕР_4 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 559746 та застосування штрафу 139936 грн.,

- № НОМЕР_5 про збільшення суми грошового зобов'язання по військовому збору на 4395,05 грн. та застосування штрафу в сумі 3011,44 грн. ,

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 609328 грн. та застосування штрафу в сумі 562 грн. 40 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкові повідомлення-рішення складені неправомірно та суперечать нормам чинного законодавства. Висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми податків є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами. Реальність здійснених позивачем господарських операцій по придбанню будівельних, земляних та інших робіт повністю підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку та податковими документами, які надавались при перевірці та надані суду. Положення Податкового кодексу України не містять норм, які визначають умови, за наявності яких контролюючий орган встановлює наявність чи відсутність економічної ефективності. Власне ж ефективність використання платником капіталу шляхом оцінювання витрат платника у світлі їх доцільності не належить до повноважень податкового органу. Економічна ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником. Тому для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку. Також позивач зазначає, що такі обставини, як ймовірна відсутність у контрагента достатньої кількості трудових ресурсів, ймовірна відсутність власної або орендованої техніки, транспорту, не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство може залучати до виконання робіт осіб, які не знаходяться в трудових відносинах, підприємство не завжди має у власності основні засоби та транспорт для виконання взятих на себе зобов'язань. Жодного акту перевірки контрагентів позивача не було у спеціалістів ГУ ДФС у Херсонській області на момент планової перевірки, тому достеменно встановити характер господарських відносин, наявність активів та можливостей виконати ту чи іншу роботу, особливості взаємовідносин з третіми особами та інші нюанси, без здійснення таких перевірок тільки на підставі аналізу податкової звітності неможливо. Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій. Відповідачем не надано жодних доказів відкритого кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб підприємства позивача або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень.

Головне управління ДФС у Херсонській області (відповідач) заперечує проти позову, мотиви заперечення викладені у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 17.09.2018, вважає, що дії посадових осіб контролюючого органу із складання податкових повідомлень-рішень вчинені у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України, позивачу правомірно збільшені податкові зобов'язання за спірний період, оскільки ДФС встановлені факти відсутності реальної господарської діяльності з боку контрагентів позивача, що виключає реальність операцій з поставки позивачу будівельних та інших робіт, та інші порушення податкового законодавства. Саме тому відповідач вважає, висновки акту перевірки обґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

12.10.18 були закрито підготовче засіданні, та за письмовою згодою представників сторін розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні оголошено перерву до 09.11.2018.

09.11.2018 представники позивача в судовому засіданні прибули, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача прибули в судове засідання, просять суд відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи представників сторін, ознайомившись з письмово викладеними позиціями сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідка, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський термінал" є юридичною особою, платником податків, знаходиться на обліку в Херсонській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

ГУ ДФС у Херсонській області здійснено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ "Дніпровський термінал" за період з 01.01.2015 по 31.12.2017. Результати цієї перевірки оформлені актом перевірки від 20.04.2018р. № 81/21-22-14-01/32851024.

У висновках акту зазначено, що ПрАТ "Дніпровський термінал" порушено:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.6, п.7,п.25 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, занижено податок на прибуток на загальну суму 1 046 216 грн., в тому числі по періодам: за 2015 рік на суму 551 197 грн.; за 2016 рік на суму 447 757грн.; за 2017 рік на суму 18 126 грн.,

- п.198.1,п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6, ст.198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну 1 573483 грн. за січень 2015 року - за серпень 2016 року, та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) за грудень 2017 року на загальну суму 739473 грн.

- пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.2 п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів на загальну суму 51829,93 грн., у тому числі за серпень 2015 року в сумі 5811 грн., за жовтень 2015 року в сумі 1764,28 грн., за листопад 2015 року в сумі 2812,18 грн., за грудень 2015 року в сумі 2241 грн., за січень 2016 року в сумі 6265,99 грн., за травень 2016 року в сумі 3677,02грн., за червень 2016 року в сумі 2654,81грн., за липень 2016 року в сумі 5994,51грн., за серпень 2016 року в сумі 6331,21 грн., за вересень 2016 року в сумі 7027,0грн., за жовтень 2016 рок в сумі 7244,57грн., за листопад 2016 року в сумі 6,36 грн.,

- пп. "б" п.176.2 ст. 176 ПКУ відображення у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого ) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2-3 квартали 2015 року 1-2 квартали 2016 року, 1 квартал 2017 року недостовірних відомостей .

- ст.7, ст.8, ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями), у результаті чого донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 547709,67 грн., у тому числі по періодах: за листопад 2015 року на суму 119459,22 грн., за грудень 2015 року на суму 103441,05 грн., за листопад 2016 року на суму 118819,85 грн., за грудень 2016 року на суму 85292,02 грн., за листопад 2017 року на суму 92796,25 грн., за грудень 2017 року на суму 27901,28 грн.,

- пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.2 п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, Л.2-.1.4 п.16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з військового збору при виплаті платникам податків доходів на суму 4395,05 грн. у тому числі по періодах: за серпень 2015 року в сумі 481,5грн., за жовтень 2015 року в сумі 176,43грн., за листопад 2015 року в сумі 256,59грн., за грудень 2015 року в сумі 213,75грн., за січень 2016 року в сумі 522,17грн., за травень 2016 року в сумі 306,42грн., за червень 2016 року в сумі 221,23грн., за липень 2016 року в сумі 499,54грн., за серпень 2016 року в сумі 527,6 грн., за вересень 2016 року в сумі 585,58грн., за жовтень 2016 року в сумі 603,71грн., за листопад 2016 року в сумі 0,53грн.

Акт перевірки був підписаний позивачем із запереченнями від 23.05.2018.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДФС у Херсонській області частково прийняла доводи позивача відносно факту заниження фінансового результату на суму витрат, понесених за технічне обслуговування навантажувачів, зданих в оренду на суму 161866 грн. за 2016-2017 роки, ремонти виконувало ТОВ "Альфатех", та констатувало правомірність віднесення до складу витрат витрати по ремонту спецтехніки за 2016 , 2017 роки. Також відповідачем враховані додатково надані документи та відкорегована сума заниження податкового зобов'язання на суму ПДВ від отримання бетону, використаного не в господарській діяльності на загальну суму 759729 грн. Тому, сума заниження податку на додану вартість за висновками перевірки була зменшена та склала 1572041 грн., зменшено суму завищеного від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2017 року до суми 609328 грн. Додатково у відповіді на заперечення позивача ГУ ДФС зазначило, що в порушення пп.200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України позивачем завищено від'ємне значення сум податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість у сумі 5624 грн., що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200 1.3 статті 200. 1 цього Кодексу. Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, у зв'язку з закінченням 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання декларації, або граничного строку сплати грошових зобов'язань, виявлене заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень - квітень 2015 року в сумі 1012295грн. не підлягає стягненню до бюджету.

За висновками перевірки та наслідкам розгляду заперечень ГУ ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення від 7 червня 2018 :

- № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на 1017080грн. та застосування штрафу в сумі 116470 грн. 75 коп.,

- № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 51829,93 грн. та застосування 35525 грн. 88 коп. штрафу;

- № НОМЕР_4 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 559746 та застосування штрафу 139936 грн.,

- № НОМЕР_5 про збільшення суми грошового зобов'язання по військовому збору на 4395,05 грн. та застосування штрафу в сумі 3011,44 грн. ,

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 609328 грн. та застосування штрафу в сумі 562 грн. 40 коп.

- вимога № Ю- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 547709 грн. 67 коп. та рішення від 7 червня 2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 273854 грн. 84 коп.

Відповідно до п. 56.1 статті 56 Податкового кодексу України Приватне акціонерне товариство "Дніпровський термінал" оскаржило зазначенні рішення в адміністративному порядку: 21.06.2018 року була подана скарга №206 від 21.06.2018 до Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Державної фіскальної служби України від 23.07.2018 року №24225/6/99-99-11-02-02-25 та від 17.08.2018 № 26896/6/99-99-11-01-01-25, у задоволенні скарги було відмовлено у повному обсязі та залишено без змін податкові повідомлення-рішення.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями. Тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить із наступного.

За змістом статті 9КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання. Відтак, для правильного вирішення спору судам необхідно з'ясувати характер та зміст операцій, які стали підставою для виникнення у позивача права на формування даних податкового обліку; дослідити всі первинні документи; встановити, чи відповідають вони вимогам чинного законодавства та чи підтверджують реальність господарських операцій, перевірити наявність у товариства ділової мети під час здійснення зазначених господарських операцій та з урахуванням встановлених обставин зробити вмотивований висновок.

Спірні відносини між сторонами регулюються положеннями Податкового кодексу України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 №21, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, стандартами бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

П. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПКУ передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Доводити правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 07.06.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на 1017080грн. та застосування штрафу в сумі 116470 грн. 75 коп., то дане рішення було прийнято за висновками планової перевірки про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України , яке призвело до заниження фінансового результату до оподаткування по задокументованим послугам у зв'язку з відсутністю факту придбання демонтажних робіт в 2015 році у ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" на суму 5061473 грн., відсутністю факту придбання послуг прибирання приміщень у ФОП ОСОБА_9 за 2015 рік, відсутністю факту придбання вантажно-розвантажних робіт у ФОП ОСОБА_10 на суму 190574 грн. за 2016 рік та 7599 грн. за 2017 рік, відсутністю факту придбання робіт з благоустрою у ТОВ СК "Екотермінал" на суму 1896413 грн. у 2016 році, не підтвердження понесених позивачем витрат на доробку (охолодження) зерна на суму 284109 грн. за 2016 рік, не підтвердження витрат по списанню дизельного палива на виконання вантажно-розвантажних робіт 29066 грн. за 2017 рік, не підтвердження списання запчастин, мастил, оливи на суборендовану техніку на суму 116443 грн. за 2016 рік, 64037 грн. за 2017 рік.

Між позивачем та ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" був укладений договір підряду від 15.12.2014 № 15/12-14, з додатковими угодами №1 від 15.12.2014, №2 від 12.01.2015, №3 від 12.02.2015, №4 від 12.03.2015 , відповідно до яких ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" виконувало будівельні роботи: демонтаж будівель та фундаментів будівель за адресою знаходження позивача. Фактичне виконання робіт підтверджувалось актами виконаних робіт форми КБ-2в ( №13/01 від 31.01.2015 року; №228/02 від 28.02.2015; №190 від 31.03. 2015; №239 від 30.04.2015; №240 від 30.04.2015, №131/01від 31.01.2015, №228/02 від 28.02.2015, від З1.03.2015 №190, від 30.04.2015 №№ 240, 239), довідками про вартість виконаних будівельних робіт форма КБ-3 за січень-квітень 2015 року, платіжними документами про оплату робіт, податковими накладними, ці документи надані в ході перевірки (т. 1 арк. справи 223-250, т. 2 арк. справи 1-30). За висновком ГУ ДФС , виходячи з зафіксованих в актах витрат праці робітників в людино/годинах, для виконання робіт ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" необхідно була значна кількість працівників (у січні 2015 року - 63 особи, у лютому 2015 року 117 осіб, у березні 2015 року - 147 осіб, у квітні 2015 року - 118 осіб), а також спецтехніка, разом з тим з податкової звітності ТОВ відповідач встановив, що даний підрядник мав у періоді, який досліджувався, тільки 9 працюючих осіб, основні засоби не декларував, не здійснював у спірному періоді придбання послуг спецтехніки та транспортних послуг, тобто, не мав можливості виконати будівельні роботи в тому обсязі, який було задекларовано. Відповідач стверджує про те, що даний контрагент не надав декларацію з податку на прибуток та баланс форми № 1 за 2015 рік , свідоцтво платника ПДВ анульовано у серпні 2015 року. З огляду на викладене, відповідач дійшов висновку про те, що господарські операції, які документували позивач та ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" фактично не відбувались, а тому первинні документи не мають юридичної сили первинних документів.

Відповідно до п.44.2 ст.42 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат. Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що необхідною умовою для правомірності формування валових витрат, є фактичне здійснення господарської операції платником податків. У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими первинними бухгалтерськими документами, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку, а також, відповідно, для цілей формування відповідних сум податкових вигод.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами. Зазначеному обов'язку платника податків кореспондує визначене пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України право посадових осіб органу державної податкової служби при проведенні перевірок отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені відповідно до вищевказаних норм законодавства, та в разі фактичного здійснення господарської операції.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та його контрагентом, на підставі яких були сформовані витрати. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування витрат. Договір з додатковими угодами, укладені позивачем з ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8", мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки роботи виконані в повному обсязі. Розглянувши надані суду акти приймання виконаних робіт, довідки про вартість робіт, суд встановив, що вони оформлені у відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 № 88. Порядок розрахунків за договором здійснювався у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця, на підтвердження чого надані виписки з банківського рахунку. На момент виконання демонтажних робіт ТОВ "ТОП ОСОБА_8" було платником податку на додану вартість, здавало податкову звітність. Згідно витягу з ЄДРПОУ дане товариство не ліквідовано, не знаходиться в стані припинення, в жовтні 2015 року відбулась зміна засновників та керівника даної юридичної особи.

Висновки відповідача про відсутність у контрагента достатньої кількості працівників для виконання будівельних послуг (приймаючи за основу 8 годинний робочий день), ґрунтуються тільки на арифметичних розрахунках, оскільки ніяких перевірок або зустрічних звірок ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" не поводилось з посиланням на відсутність даного платника податків за місцезнаходженням, але таких доказів суду не надано. Відповідач не встановив фактичні обставини виконання робіт, і, на думку суду, не мав достатніх підстав стверджувати про неможливість виконання задекларованих робіт з огляду тільки на показники податкової звітності даного контрагента. Така обставина, як ймовірна недостатність у контрагента трудових ресурсів, не декларування основних засобів, не може спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство може залучати до виконання робіт осіб, які не знаходяться в трудових відносинах, підприємство не завжди має у власності основні засоби та транспорт для виконання взятих на себе зобов'язань. Звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів/робіт/послуг, як от на підставі цивільно-правових договорів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в адміністративній справі №1570/5614/2012.

Суд вважає, що для встановлення можливості чи неможливості виконання господарської операції з одержання (купівлі) товарів наявним трудовим ресурсом необхідно здійснити перевірку такого платника податків, при якій дослідити всі обставини господарської діяльності, враховувати специфіку конкретної операції. Висновки перевірки про те, що ПАТ "Дніпровський термінал" тільки документувалось придбання робіт у ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" на папері, а не в реальності, є припущенням відповідача, а не достовірно встановленим фактом, підтвердженим належними доказами.

Також слід зазначити, що належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст. 73, 74 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним. Жодного вироку суду по кримінальних справах відносно посадових осіб позивача або посадових осіб його контрагентів відповідач суду не надав. Суд критично оцінює наданий суду відповідачем протокол допиту (копія) в якості свідка в кримінальному провадженні № 0000067 ОСОБА_11, який був директором ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" на час взаємовідносин даного товариства з позивачем . ОСОБА_11 повідомив 22.06.2018 про те, що не має відношення до діяльності товариства, а погодився на реєстрацію даного товариства на своє ім'я за винагороду, діяльності як керівник підприємства ніякої не вчиняв, бухгалтерські документи не оформляв та не підписував, податкової звітності не здавав. А тому на думку відповідача, з урахуванням викладених обставин, діяльність такої ТОВ підпадає під ознаки фіктивної діяльності суб'єкта господарювання. Суд вважає, що заперечення керівником ТОВ своєї причетності до здійснення фінансово-господарської діяльності керованої ним юридичної особи не є достатньо об'єктивною та достовірною інформацією, оскільки відповідні пояснення можуть бути надані ним з метою можливого уникнення для себе негативних кримінально-правових наслідків. Фіскальна служба або слідчі органи не встановили, а хто саме керував товариством, відкривав рахунки в банківській установі, реєстрував товариство платником ПДВ, подавав податкову звітність. За таких обставин, зазначений протокол, не можна розцінювати як переконливий доказ здійснення суб'єктом господарювання фіктивної діяльності. Окрім того, як зазначено в протоколі допиту свідка, дану слідчу дію здійснював старший оперуповноважений оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області на підставі доручення прокурора прокуратури Херсонської області. При цьому, в наданих ГУ ДФС до суду матеріалах, не вбачалося, що оперуповноваженому, відповідно до вимог ст. 41 КПК України, прокурором надано доручення на проведення такої слідчої дії, як допит свідка директора ОСОБА_7 суд погоджується з доводами представників позивача про те, що за відсутності документів, підтверджуючих повноваження оперуповноваженого на проведення допиту такий протокол не має жодної юридичної сили.

Крім того, норми діючого Кримінального процесуального кодексу України (ст. ст. 23, 95) чітко передбачають, що покази свідка можуть бути доказами у кримінальному проваджені лише у тому випадку, якщо такі показання надані свідком безпосередньо суду під час розгляду кримінального провадження в суді. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України. Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Враховуючи викладене, покази свідка надані директором ТОВ безпосередньо оперуповноваженому, не можуть бути визнані доказами у кримінальному провадженні, а тим більше й у адміністративній справі.

Оцінюючи докази в податковому спорі та приймаючи рішення по справі, суд зобов'язаний дослідити всі докази сторін в контексті їх відповідності принципам "приналежності", "допустимості" та "достовірності". Зокрема, допустимими вважаються докази, які отримані в порядку, визначеному законом. Суд не може брати до уваги матеріали справи, отримані сторонами з порушенням закону. З огляду на той факт, що протокол допиту контрагента не має статусу преюдиційного доказу, він також повинен бути оцінений судом на відповідність принципу "допустимості".

Слід також відмітити, що податковий орган не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам, зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судового рішення у кримінальному проваджені. Правова оцінка доказам, зібраним під час досудового слідства у кримінальному провадженні, надається виключно судом під час судового розгляду кримінального провадження. Під час судового розгляду, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вирок про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за скоєння будь-яких кримінальних правопорушень, відсутній, яке і відсутній будь-який вирок по кримінальному провадженню, в рамках якого допитано свідка. Контролюючий орган не вправі обґрунтовувати свої твердження показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, так як протокол допиту не є достатнім доказом підтвердження незаконної діяльності між підприємством та його контрагентом. В силу частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить частина 2 статті 2 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. З урахуванням викладеного, не можна ототожнювати протокол допиту свідка, щодо непричетності до господарської діяльності з обвинувальним вироком суду та вважати його належним доказом фіктивності створення та діяльності підприємства.

Крім того, суд приймає до уваги надану представником позивача постанову Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22.06.2018 про закриття кримінального провадження , яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 , у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. А саме в межах даного кримінального провадження був допитаний як свідок ОСОБА_11 На підставі вищевикладеного, можна зробити обґрунтований висновок, що відносини між ПрАТ "Дніпровський термінал" та ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8 груп" мали реальний господарський характер, що підтверджується необхідними первинними документами. Посилання контролюючого органу на неможливість здійснення даних господарських операцій є лише припущеннями посадових осіб відповідача та не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, потрібно наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Таким чином, суд вважає недоведеними факти заниження фінансового результату до оподаткування , визначеного у фінансовій звітності за 2015-2017 роки на суму 1 046 216 грн.

Перевіркою було виявлено порушення позивачем п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України , п. 6, 25 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", на думку відповідача, підприємством занижений фінансовий результат до оподаткування (прибуток) по послугам, придбаним у ФОП ОСОБА_10 у зв'язку з відсутністю факту придбання навантажувально-розвантажувальних робіт у податкових періодах : у 2016 році на суму 182975 грн.; та порушення в частині нарахованої амортизації на введенні в експлуатацію об'єкти основних засобів, збудовані за допомогою того ж механізму: у 2016 році на суму 7599грн. і у 2017 році на суму 7599 грн. Перевіркою було встановлено, що ПрАТ "Дніпровський термінал" (замовник) та ФОП ОСОБА_10 (виконавець) уклали договір про надання послуг навантажувача з машиністом від 14.07.2015 № 140715/П, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_10 зобов'язався надавати послуги техніки - навантажувача ТО-18А, проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, керуванню навантажувачем кваліфікованим машиністом навантажувача, при виконанні робіт дизпаливо надає замовник. До перевірки були надані докази виконання робіт - акти здачі-приймання робіт за період серпень-грудень 2015 року, квітень-вересень 2016 року. В грудні 2015 року позивачем введено в експлуатацію "бетонні дорожні покриття" на підставі актів введення в експлуатацію та нарахована амортизація на суму 7599 грн. за 2016 рік та 7599 грн. за 2017 рік.

Відповідачем в акті зазначено, що в ході проведення перевірки надано запит щодо документального підтвердження для проведення зустрічної звірки з ФОН ОСОБА_10 від 18.04.2018 № 5004/10/21-22-14-01-14. ФОП ОСОБА_10 у відповіді від 18.04.2018 на запит ГУ ДФС у Херсонській області повідомив, що з ПрАТ "Дніпровський термінал" він в 2015 році уклав договір від 14.07.2015 про надання послуг навантажувача з машиністом, для чого ОСОБА_10 взяв в оренду несправний навантажувач, який потребував ремонту. Після ремонту, він приступив до роботи, але знову виникли проблеми з навантажувачем, його ремонтував власник. Тому, послуги підприємству ПрАТ ,Дніпровський термінал" фактично так і не надано. Також, ФОП ОСОБА_10 повідомив, що роботи по актам приймання - передачі навантажно - розвантажних робіт від 26.08.2015 на суму 32100 грн., 30.09.2015 на суму 11761 грн., від 31.10.2015 на суму 17105 грн.. від 30.11.2015 на суму 14250 грн., від 30.09.2016 на суму 25675 грн., від 31.07.2016 на суму 26000 грн., від 30.06.2016 на суму 53300 грн., від 31.05.2016 на суму 29900 грн., від 29.04.2016 на суму 48100 грн. не виконував, а тільки підписав акти. Кошти в загальній сумі 258 191 грн. по зазначеним актам фактично надійшли на розрахунковий рахунок у Цюрупинському відділені Ощадбанку, ФОП ОСОБА_10 вони були зняті та розподілені між ним та власником навантажувача. Копію даного листа надано суду.

Таким чином, відповідач зазначив в акті перевірки, що в первинних документах, виписаних ФОП ОСОБА_10 для ПрАТ "Дніпровський термінал", зафіксовано господарські операції, які фактично не відбувались, тому акти виконаних робіт не мають юридичної сили первинних документів, і як наслідок, ПрАТ "Дніпровський термінал", неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів. Отже для включення витрат пов'язаних з придбанням товарів (послуг) від вищевказаного контрагенту до складу витрат та податкового кредиту, необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", які зокрема, підтверджують факт придбання товару (послуг) від іншої особи, а також підтвердження зв'язку понесених витрат із господарською діяльністю платника податку. Перевіркою встановлено, що документальне оформлення придбання навантажувально - розвантажувальних робіт від ФОП ОСОБА_10 позбавлене юридичної сили та не може бути доказом проведення господарської операції. Фактично проведено лише документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку.

Позивач заперечує такий висновок перевірки, стверджуючи, що взаємовідносини з вказаним ФОП ОСОБА_10 мають реальний характер, на підтвердження чого надав документи : договір про надання послуг з надання навантажувача з машиністом №140715 П від 14 липня 2015 року та додаткова угода №1 від 31 грудня 2015 року, акти прийняття передачі навантажувально-розвантажувальних робіт від 26 серпня 2015 року, загальна сума робіт 32 100 грн. , від 30 вересня 2015 року, загальна сума робіт 11 761 грн., від 31 жовтня 2015 року, загальна сума робіт 17 105,90 грн., від 30 листопада 2015 року, загальна сума робіт 14250,84 грн. від 30 грудня 2015 року, загальна сума робіт 34811,11 грн. , від 29 квітня 2015 року, загальна сума робіт 48 100 грн., від 31 травня 2015 року, загальна сума робіт 29 990 грн., від 30 червня 2016 року, загальна сума робіт 53 300,00 грн., від 31 липня 2016 року, загальна сума робіт 26 000 грн., від 30 вересня 2016 року, загальна сума робіт 25 675,00 грн. Під час виконання робіт, виконавцем були використані матеріали замовника, а саме дизельне паливо, передача палива підтверджується актами прийому передачі. Роботи оплачені повністю, що підтверджується виписками за особовим рахунком. (т.2 арк.справи 34-97).

Оскільки висновки перевірки ґрунтуються на письмовому поясненні ФОП ОСОБА_10 , при наданні яких ОСОБА_10 не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, судом був допитаний 09.11.2018 в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10, який пояснив, що попередні пояснення від 18.04.2018 він дав під тиском працівника податкової міліції, і зараз він їх не підтверджує. Повідомив, що має відповідний фах по виконанню земельних робіт на транспортних засобах, підтвердив факт надання робіт ПрАТ "Дніпровський термінал" у 2015-2016 роках, які передбачали підготовку ділянки для проведення залізничних колій та території з допомогою навантажувача ТО 18, роботи оплачені повністю, претензій не було. В березні 2018 року його декілька разів викликали до податкової міліції у м. Херсоні, де ОСОБА_10 давав пояснення щодо підтвердження господарських відносин з ПрАТ "Днпровський термінал". Письмові пояснення писав працівник податкової міліції, ОСОБА_10 підписав, що саме не пам'ятає, оскільки тримали в приміщенні податкової міліції дуже довго, він втомився, погано себе почував, та не розумів, що від нього хочуть, а також враховуючи погрози про притягнення його до кримінальної відповідальності, якщо надасть не такі свідчення як потрібно. Представником позивача надано суду копія скарги адвоката ОСОБА_10 на адресу прокуратури Херсонської області щодо протиправних дій з боку працівників оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області.

Суду також оцінює зміст постанови Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22.06.2018 про закриття кримінального провадження , яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 , у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. В постанові вказано, що факт виконання ФОП ОСОБА_10 робіт для ПрАТ "Дніпровський термінал" підтверджується документально, а також свідченнями ФОП ОСОБА_10, тому розслідуванням не встановлено фактів внесення неправдивих відомостей до документів ПрАТ "Дніпровський термінал", та не встановлено події кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 Кримінального кодексу України. На підставі викладеного письмові пояснення ФОП ОСОБА_10 від 18.04.2018 не можуть слугувати доказом нікчемності господарських операцій, оскільки вони здобуті фіскальним органом з порушенням чинного законодавства, і не можуть бути покладені в основу висновків податкової перевірки.

Також перевіркою було виявлено штучне завищення витрат на вартість послуг прибирання приміщень на суму 17000 грн. Позивач уклав договір з ФОП ОСОБА_9М від 29.05.2015 №29/05-2015 про надання послуг з прибирання офісних приміщень на 4 та 5 поверхах адміністративної будівлі позивача за адресою м. Херсон, вул. Перекопська, 169. Згідно актів виконаних робіт за період червень-жовтень 2015 року вартість робіт склала 17000 грн. Зазначені вище роботи були належним чином оплачені, що підтверджується видатковим касовим ордером №87 від 17 червня 2015 року на суму 7000 грн., видатковим касовим ордером №85 від 16 червня 2015 року на суму 10000 грн.(т.2 арк. справи 104-113).

ГУ ДФС зазначає, що ОСОБА_9 займає посаду головного бухгалтера ПрАТ "Дніпровський термінал" та займає посаду головного бухгалтера ТОВ "СК "Дніпротерм". На ПрАТ "Дніпровський термінал" згідно штатного розкладу керівників, спеціалістів, робітників в 2015 році (введено з 01.05.2015 року) рахується прибиральник службових приміщень у кількості 1 одиниця (ОСОБА_12А.), яка також працювала в червні-вересні 2015 року. Отже, ПрАТ "Дніпровський термінал" задокументовано послуги прибирання приміщень ФОП ОСОБА_9, економічна доцільність залучення якої не підтверджена. ПрАТ "Дніпровський термінал" включив двічі до складу витрат одні й ті ж самі роботи з прибирання адміністративної будівлі: перший раз - заробітну плату прибиральниці, другий - придбання послуг ФОП ОСОБА_9 За приписами пп.14.1.231.п.14.1.ст.14 Податкового Кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Платник, плануючи господарську діяльність, повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту та/або збереження активів, а не від мінімізації податкових платежів за рахунок зменшення дохідної частини та/або збільшення витрат. Відповідно, операція, яка збільшує витрати платника податків за наявності об'єктивної можливості для їх скорочення, має кваліфікуватися як така, що позбавлена розумної економічної причини. ПрАТ "Дніпровський термінал" залучено ФОП ОСОБА_9, саме як фізичну особу-підприємця до господарської операції по прибиранню адміністративних приміщень, з метою штучного формування витрат та заниження об'єкта оподаткування з податку на прибуток. Задокументована операція не призвела до інших, крім завищення витрат, змін економічного стану платника податків. При цьому, що відсутність поважної розумної економічної причини здійснення операцій позбавляє платника податку права на збільшення витрат за наслідками цих операцій навіть у випадку наявності належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів.

Позивач заперечує дане порушення та вказує на те, що жоден нормативно-правовий акт не уповноважує податковий орган здійснювати аналіз та встановлювати доцільність ведення господарських відносин підприємством. Законодавством надано позивачу право, як суб'єкту господарювання, на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Слід зазначити, що Податковим кодексом України з метою оподаткування податком на прибуток не передбачено застосування ознаки розумної економічної причини (ділова мета) до подібних операцій. Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при формуванні фінансового результату, і положеннями Податкового кодексу не передбачено таких різниць для коригування фінансового результату до оподаткування. Положення ПК України не містять норм, які визначають умови, за наявності яких можна говорити про наявність економічної ефективності. Економічна ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником. Тому для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

З матеріалів справи, та пояснень представників позивача в судовому засіданні вбачається, що за прибиральницею ОСОБА_12 було закріплено прибирання службових приміщень на 1-3 поверсі адміністративно-побутового корпусу ПрАТ "Дніпровський термінал", що підтверджується наказом № 35 від 31.12.2014, а ФОП ОСОБА_9 за договором № 29/05-2015 надавала послуги прибирання на 4-5 поверхах, при цьому договором не передбачалось виконання цих послуг особисто ОСОБА_9, або виконання прибирання в конкретно обумовлені години робочого дня. Представник позивача також наполягає на тому, що одна прибиральниця фізично не може справлятись із значним обсягом робіт, оскільки з наданого суду витягу з технічного паспорта будівлі вбачається, що будівля має 5 поверхів, площа кожного 245,5 кв.м. Відповідач не наводиться жодних нормативів чи стандартів прибирання, аналізу площ, що прибирались та інші відомості необхідні для визначення доцільності укладання договору на послуги прибирання. Таким чином, висновки відповідача не підкріплені належними доказами та не спростовують реальність та доцільність господарських операцій позивача з його контрагентом.

Перевіркою було виявлено, що позивачем занижено фінансовий результат до оподаткування за 2016 рік внаслідок документування робіт з благоустрою від ТОВ "СК Екотермінал" на суму 1896413 грн. В акті зазначено, що між позивачем та ТОВ "СК Екотермінал" був укладений договір про надання послуг з благоустрою території від 01.05.2016 № 35, умови якого передбачали руйнування бетонних масивів, зміщення бетонних масивів, завантаження і перевезення бетонного бою, завантаження і перевезення щебеню вторинного. До перевірки були надані акти виконаних робіт №1 від 31.05.2016, №2 від 30.06.2016, №3 від 31.07.2016, №4 від 31.10.2016. Перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2015 по бухгалтерському рахунку 205 "Будівельні матеріали" обліковувались залишки щебеню у кількості 8988,955 тн на суму 810963,41 грн., а саме: щебінь (вторинний) фракції 40*70 у кількості 410 тн; щебінь (вторинний) фракції 50*50 у кількості 5583.585 тн; щебінь б/у (вторинний) у кількості 2995,370 тн. Згідно актів списання, наданих до перевірки ПрАТ "Дніпровський термінал", списано щебеню вторинного на роботи з благоустрою у кількості 8988,955 т на суму 810963,41 грн., станом на 31.12.2016 по бухгалтерському рахунку 205 "Будівельні матеріали" залишки щебеню вторинного відсутні. Перевіркою встановлено, що по актам прийняття - передачі виконаних робіт з благоустрою, виписаних ТОВ "СК Екотермінал", списано щебеню вторинного у кількості 8988.955 тн на роботи, які не зазначені у актах прийнятгя - передачі робіт, чим штучно завищені витрати ПрАТ "Дніпровський термінал".

Крім того, згідно баз даних системи "Податковий блок" фіскальною службою встановлено, що ТОВ "СК Екотермінал" знаходиться за тією ж юридичною адресою, що й позивач, м. Херсон, вул. Перекопська, б. 169, директор - ОСОБА_13. Згідно наданої до Херсонської ОДПІ податкової звітності ТОВ "СК Екотермінал", а саме: податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) в 2 кварталі 2016 року працювало 2 особи, з них директор ОСОБА_13 прийнятий на роботу 25.04.2016, другий працівник прийнятий на роботу 01.06.2016 року, в 3 кварталі 2016 року працювало 2 особи, в 4 кварталі 2016 року працювало 2 особи. Директор ТОВ "СК Екотермінал" ОСОБА_13 займає посаду на ПрАТ "Дніпровський термінал" інженера з механізації та автоматизації виробничих процесів згідно табелю обліку використання робочого часу. Тому за висновком контролюючого органу, ТОВ "СК Екотермінал" не має достатньої кількості кваліфікованих трудових ресурсів для виконання таких робіт з руйнування бетонних масивів, зміщення бетонних масивів, завантаження і перевезення бетонного бою, щебеню вторинного.

Позивач заперечує проти цих висновків, та вказує, що укладеним між ПрАТ "Дніпровський термінал" (замовник) та ТОВ "СК Екотермінал" (виконавець) договором про надання послуг з благоустрою території №35 від 01.05.2016 та додатковою угодою №1 до договору (т.2 арк.справи 114-116, 125-127), передбачено, що виконавець має право залучати до виконання договору третіх осіб (п.6.4.4), що і було реалізовано виконавцем. До договору також надано завдання, в якому зазначаються роботи з благоустрою: розчищення території від бетонних масивів (градирні, фундаментів, споруд, колодязів 3620 кв.м) та перевезення бетонного бою; вирівнювання поверхні ґрунту (9780 кв.м.); перевезення та розгортання щебню (8988,955) т. з північного-західної сторони земельної ділянки ПрАТ "Дніпровський термінал". Роботи зазначені у договорі були належним чином виконані, що підтверджується актами прийняття-передачу виконаних робіт, а саме:

- акт прийняття-передачі виконаних робіт №1 від 31.05.2016 , вартість виконаних робіт 89900,00 грн. Під час виконання робіт були використані матеріали замовника: щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 410 т вартістю 20500 грн., та Звіт про роботи з благоустрою, де зазначено, що Виконавцем ТОВ "СК Екотермінал" згідно умов договору №35 від 01.05.2016 при виконанні робіт були залучені: субпідрядник ФОП ОСОБА_14, яким були виконані роботи навантаження бетонного бою та руйнування бетонних масивів екскаватором 10 годин, гідро-молотом - 40,5 годин.(т.2 арк. справи 117,118),

- акт прийняття-передачі виконаних робіт №2 від 30.06.2016, найменування робіт: роботи з благоустрою, вартість виконаних робіт 565100,00 грн. Під час виконання робіт були використані наступні матеріали замовника: щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 1452,440 т. вартістю 75215,64 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 395,000 т. вартістю 31538,69 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 610,770 т. вартістю 60420,47 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 386,350т. вартістю 50259,95 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 1349,270 т. вартістю 132095,73 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 489,280 т. вартістю 99504,38 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 565,185 т. вартістю 100268,51 грн.; щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 335,290 т. вартістю 91391,54 грн. До акту додано звіт про роботи з благоустрою, де зазначено, що виконавцем ТОВ "СК Екотермінал" згідно умов договору №35 від 01.05.2016 при виконанні робіт були залучені: субпідрядник ФОП ОСОБА_15, яким були виконані роботи: навантаження та перевезення бетонного бою вантажним автомобілем ОСОБА_16 28 годин; екскаватором-навантажувачем JCB 4CX -24 години; субпідрядник ФОП ОСОБА_14, яким були виконані руйнування бетонних масивів гідро-молотом - 112 годин. (т.2 арк.справи 119, 120),

- акт прийняття-передачі виконаних робіт №3 від 31.07.2016, найменування робіт: роботи з благоустрою, вартість виконаних робіт 399 450,00 грн. Під час виконання робіт були використані наступні матеріали замовника: щебінь (вторинний), який був у вжитку кількістю 2995,370 т. вартістю 149768,50 грн.; до акту додано звіт про роботи з благоустрою, де зазначено, що виконавцем ТОВ "СК Екотермінал" згідно умов договору №35 від 01.05.2016 при виконанні робіт були залучені: субпідрядник ФОП ОСОБА_15, яким були виконані роботи: завантаження та перевезення бетонного бою вантажним автомобілем ОСОБА_16 40 годин; екскаватором-навантажувачем JCB 4CX -36 години; субпідрядник ФОП ОСОБА_14, яким були виконані роботи: зміщення залізобетонних масивів та руйнування бетонних масивів екскаватором 56 годин, гідро-молотом - 151 година. (т. 2, арк. справи 121,122),

- акт прийняття-передачі виконаних робіт №4 від 31.10.2016, найменування робіт: роботи з благоустрою, вартість виконаних робіт 31 000,00 грн. , до акту додано звіт про роботи з благоустрою, де зазначено, що Виконавцем ТОВ "СК Екотермінал" згідно умов договору №35 від 01.05.2016 при виконанні робіт були залучені: субпідрядник ФОП ОСОБА_15, яким були виконані роботи: завантаження та перевезення ґрунту вантажним автомобілем ОСОБА_16 18,5 годин; екскаватором-навантажувачем JCB 4CX -14 годин. (т.2 арк.справи123-124).

Таким чином, судом встановлено, що кількість списаного з обліку щебня 8988,955 тн повністю відповідає кількості, яка вказана в актах прийняття-передачі виконаних робіт. Представниками відповідача в судовому засіданні не надано пояснень щодо документального підтвердження зазначених в акті перевірки розбіжностей.

Крім того, реальність виконання робіт підтверджується документами, які укладались ТОВ "СК Екотермінал" при вчиненні господарських операцій із субпідрядниками: ФОП ОСОБА_14, ТОВ "СК Дніпротерм", ФОП ОСОБА_15. ТОВ "СК Екотермінал" (Замовник) та ФОП ОСОБА_14 (Виконавець) було укладено договір про надання послуг з благоустрою території №25 від 01 травня 2016 року, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання надати Замовнику послуги з підготовчих робіт (руйнування та завантаження бетонного бою, зміщення та руйнування бетонних масивів) по благоустрою на території ПрАТ "Дніпровський термінал" за допомогою спеціальної техніки . Про виконання даного договору складені акти прийняття-передачі виконаних робіт: 1) акт прийняття-передачі виконаних робіт №1/БС від 31 травня 2016 року, загальна винагорода за виконану роботу складає 48 000 грн. без ПДВ, 2) акт прийняття-передачі виконаних робіт №2/БС від 30 червня 2016 року, на суму 112 000 грн. без ПДВ, 3) акт прийняття-передачі виконаних робіт №3/БС від 31 липня 2016 року, на суму 193 000 грн. без ПДВ. (т.2 арк.справи 128-132).

ТОВ "СК Екотермінал" та ТОВ "СК Дніпротерм" укладено договір на виконання робіт №11/04-16 від 11 квітня 2016 року. Про виконання послуг даного договору були складені акти прийняття-передачі виконаних робіт: акт №66 від 31 травня 2016 року на суму 20160,00 грн., акт №67 прийняття-передачі виконаних робіт від 30 червня 2016 року, на 214 080 грн., акт №68 прийняття-передачі виконаних робіт від 31 липня 2016 року на суму 82560 грн., акт №69 прийняття-передачі виконаних робіт від 31 жовтня 2016 року на 7 040 грн., до актів додані акти прийому-передачі матеріалів , а саме щебеню вторинного. (т.2 арк.справи 133-140).

ТОВ "СК Екотермінал" (Замовник) та ФОП ОСОБА_15 (Виконавець) було укладено договір про надання послуг з благоустрою території №24 від 01 травня 2016 року, відповідно до якого виконавець зобов'язується у 2016 році надати замовнику послуги, з благоустрою: завантаження і перевезення бетонного бою та ґрунту, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. Роботи вказані у договорі були виконані, що підтверджується актами прийняття передачі виконаних робіт: 1) акт №2/ДС прийняття-передачі виконаних робіт від 30 червня 2016 року, та були виконані роботи за допомогою вантажного автомобіля КАМАЗ 5511 за 28 годин вартістю 14000,00 грн., за допомогою екскаватора-навантажувача JCB 4CX за 24 годин вартістю 15600 грн., загальна винагорода виконавця - 29 600 без ПДВ, 2) акт №3/ДС прийняття-передачі виконаних робіт від 31 липня 2016 року, та були виконані роботи за допомогою вантажного автомобіля КАМАЗ 5511 за 40 годин вартістю 20000,00 грн, за допомогою екскаватора-навантажувача JCB 4CX за 36 годин вартістю 23400 грн ., загальна винагорода виконавця - 43 400,00 грн. без ПДВ, 3) акт №4/ДС прийняття-передачі виконаних робіт від 31 жовтня 2016 року, та були виконані роботи за допомогою вантажного автомобіля КАМАЗ 5511 за 18,5 годин вартістю 9250,00 грн., за допомогою екскаватора-навантажувача JCB 4CX за 34 годин вартістю 9100 грн., загальна винагорода виконавця - 13 350,00 грн без ПДВ. (т.2 арк. справи 141-145).

В даному разі згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, а відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Таким чином, відображення господарських операцій у податковому обліку здійснювалось відповідно до їх реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, які мали всі обов'язкові реквізити, і до яких не було ніяких претензій зі сторони контролюючого органу.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, виробничих потужностей тощо, адже ТОВ "СК Екотермінал" не позбавлена права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Дефектність контрагента платника податків сама по собі не свідчить про поінформованість платника податків щодо протиправного характеру діяльності його контрагента або щодо дефектності самих господарських операцій. Отже, вона не є вичерпним доказом під час встановлення нереальності господарської операції чи відсутності в ній ділової мети, яка за змістом положень статті 14 ПК України передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Суд зауважує, що податковим органом було використано податкову інформацію, однак інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування. Враховуючи викладене, позивачем підтверджено реальність господарської операцій по контрагенту ТОВ "СК Екотермінал". Позивачем як до перевірки, так і до суду надано первинні документи у розумінні ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, на підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій за перевіряємий період. Суд враховує, що первинна документація містить необхідну і несуперечливу інформацію. Позиція відповідача спростовується дослідженими первинними документами, які підтверджують фактичне придбання робіт та дійсність яких нічим наразі не спростовується.

З акту перевірки (арк. акту 22) вбачається, що за висновком контролюючого органу позивачем занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток), внаслідок понесених витрат на доробку (охолодження) зерна без отримання доходу від такої послуги у 2016 році на суму 284109 грн. Перевіркою встановлено, що ПрАТ "Дніпровський термінал" (замовник) та ТОВ "СК Дніпротерм" (виконавець) уклали договір про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 15.10.2012 №15/10-2012, відповідно до умов якого замовник замовляє, а виконавець надає послуги по проведенню навантажувально-розвантажувальних робіт на території замовника. Крім того, ТОВ "СК Дніпротерм" надає послуги з доробки (охолодження) зерна. ПрАТ "Дніпровський термінал" надано до перевірки акт здачі - прийняття робіт, виписаний ТОВ "СК Дніпротерм" від 30.09.2016 №ОУ-0000065, в якому зазначено вид роботи - доробка (охолодження) зерна в кількості 20599,72 тон на загальну суму 284109,43 грн., тобто за даним актом виконано роботи з доробки (охолодження) зерна, які не передбачені умовами договору від 15.10.2012 №15/10-2012.

Основним видом діяльності ПрАТ "Дніпровський термінал" є складське господарство (КВЕД 52.10), що включав в себе діяльність із зберігання та складування всіх типів вантажів, послуги зерносховищ, товарних складів тощо. ПрАТ "Дніпровський термінал" не здійснює діяльність у сфері торгівлі зерновими культурами. Доробка (охолодження) зерна є додатковою послугою, яка надасться ПрАТ Дніпровський термінал" на замовлення поклажедавцям. Перевіркою встановлено, що ПрАТ "Дніпровський термінал" (зерновий склад) укладено договір з KULBERG INT.TRADING LLP (поклажодавець) від 02.03.2015 №02/03/15-КІТ-ДТ складського зберігання зернових вантажів та надання послуг, відповідно до умов якого здійснює додаткові послуги (тому числі доробку зерна), у випадку невідповідності показників якості зерна вимогам державних стандартів Зерновий склад за письмовою згодою поклажодавця та за його рахунок допрацьовує зерно до необхідної кондиції. Доробка зерна проводиться шляхом вентилювання при прийомі у склади зберігання. ПрАТ "Дніпровський термінал" направлено листа KULBERG INT.TRADING LLP (вих. 02.10.2016 №341), в якому зазначено, ПрАТ "Дніпровський термінал" здійснило додаткові послуги, а саме доробку (охолодження) зернового вантажу, та просить оплатити відповідні послуги загальною вартістю 284109,43 грн., у т.ч. ПДВ 47351,57 грн. Але KULBERG INT.TRADING LLP повідомлено, що додаткові послуги, надаються відповідно до п.2.6 за домовленістю сторін, а KULBERG INT.TRADING LLP не надавало свою згоду на виконання позивачем послуг з доробки (охолодження) нашого вантажу та тому відмовляється сплачувати таку суму. Згідно п.7. Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Таким чином, підприємством занижено фінансовий результат до оподаткування (збиток), внаслідок понесених витрат на доробку (охолодження) зерна без отримання доходу від такої послуги у 2016 році на суму 284109 грн.

Позивач заперечує порушення, яке призвело до завищення витрат на суму 284109 грн., дійсно підтверджує ту обставину, що поніс витрати по охолодженню зерна для KULBERG INT.TRADING LLP. При цьому зазначає, що Податковим кодексом з метою оподаткування податком на прибуток не передбачено застосування ознаки розумної економічної причини (ділової мети) до кожної господарської операції, оскільки відповідно до пп. 14.1.231 Податкового кодексу розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (прим. - не господарської операції). Не всі операції, які можуть здійснюватися підприємством, мають на меті отримання позитивного економічного ефекту, наприклад, благодійність. Однак це не означає, що такі витрати на благодійність не відображаються у витратах і не впливають на фінансовий результат. Лише за деякими випадками підприємство має обов'язок коригувати фінансовий результат до оподаткування (пп.140.5.9, 140.5.10, 140.5.14 ПКУ). Жодною нормою законодавства з бухгалтерського обліку, та Податкового кодексу не значено, що господарська операція має бути із позитивним фінансовим результатом більш того господарська діяльність здійснюється на власний ризик і може бути збитковою. Підприємство понесло витрати, але зберегло, ділові партнерські відносини із важливим контрагентом KULBERG INT. TRADING LLР. а від'ємний фінансовий результат конкретної господарської угоди ніколи не був причиною штучного визнання доходу на суму понесених витрат відповідно до норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи". Так, згідно із п.5 П(С)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу та рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. У даному випадку під час цієї операції підприємство ані збільшувало актив, ані зменшувало зобов'язання.

Розглянувши дане порушення, суд погоджується з доводами позивача з урахуванням того, що норми ПК України не містять положень, які визначають умови, при яких можна говорити про наявність економічної ефективності, а господарська діяльність, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект у вигляді прибутку, в свою чергу , відсутність прибутку чи збитковість господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю платника податків, оскільки при здійсненні господарської діяльності існує звичайний комерційний ризик не отримати економічної вигоди. До компетенції контролюючого органу не належить оцінювання витрат платника у світлі їх доцільності. Для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку. Представниками позивача надані пояснення щодо обставин надання послуг з доробки , а саме, що такі послуги були необхідні внаслідок пожаронебезпечної ситуації через погодні умови літа 2016 року, для запобігання знищення усього вантажу, та такі господарські операції є необхідними у відповідності до вимог Технічних умов ДСТУ 4638:2006 "Шрот соняшниковий", ДСТУ 3016-95 "Висівки кормові пшеничні і житні", якими передбачено необхідність охолодження для попередження займання та перегрівання шроту соняшникового перед зберіганням та відвантаженням для дотримання необхідних температур. Суд вважає такі доводи обгрунтованими, відповідачем не спростовано той факт, що витрати були безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача, тобто, мали господарський характер, оскільки були спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту, та були необхідні для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку. Висновки акту перевірки контролюючим органом зроблені на основі припущень, норми ПК України не містять положень, які визначають, що витрати, включені до складу собівартості послуг, що були реалізовані за ціною нижчою собівартості є витратами, які не пов'язані з господарською діяльністю платника податків. Господарська операція може бути і збитковою, це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійснення господарської діяльності. Але обов'язково поряд з цим повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Також перевіркою було виявлено , що ПрАТ "Дніпровський термінал" порушило вимоги пп.134.1.1. п.134.1. ст. 134 Податкового кодексу України так як, підприємством завищено фінансовий результат до оподаткування по списанню запчастин, мастил, оливи на суборендовану техніку (ОСОБА_16, ОСОБА_12 та інше), які не рахуються на балансі ПрАТ "Дніпровський термінал" та відсутні договори оренди або суборенди на загальну суму 180 480 грн. у податкових періодах 2016, 2017 років . До такого висновку контролюючий орган дійшов з огляду на акти списання запасних частин, мастил, олив.

Позивач заперечує дане порушення, зазначає, що відповідачем не було взято до уваги той факт, що відповідно до іншого договору між тими ж суб'єктами №СКДТ -ВТ/П-07-15 від 01 січня 2015 року про надання послуг (виконання робіт) ТОВ "СК Дніпротерм" зобов'язується по завданню замовника, в порядку передбаченому даним Договором, надати послуги по проведенню навантажувально-розвантажувальних робіт, а ПрАТ "Дніпровський термінал" зобов'язується сплатити за послуги надані ТОВ "СК Дніпротерм" в строки та на умовах, передбачених договором. При цьому відповідно до п.2.2 Договору 2.2. Виконавець виконує роботи з використанням наступної техніки: Ковшовим навантажувачем VOLVO L 90 F у комплектації, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_6., Фронтальним навантажувачем VOLVO L 120Е в комплектації, рік випуску 2005, номер кузова НОМЕР_7; навантажувачем BOBCAT S-130 в комплектації, рік випуску 2006, номер кузова НОМЕР_8; Бульдозером Т- 130 МГ - 1, рік випуску 1987, номер кузова НОМЕР_9, номер шасі 8551218; ОСОБА_17 5511 (ВТ 0812 АН), рік випуску 1988, номер кузова НОМЕР_10; ОСОБА_17 5511 (ВТ 8061 АН), рік випуску 1991 номер кузова НОМЕР_11; ОСОБА_17 55111 (ВТ 4528 АЕ), рік випуску 1990 , номер кузова НОМЕР_12 -ОСОБА_17 MUDAN MD 4015( ВТ 6950 АЕ), рік випуску 2006, номер кузову LZACDRS006B006626; навантажувачем Fuchs MHL 360 (т.2 арк. справи 164-166). Відповідно до п. 3.2. цього договору: "Паливо мастильні матеріали для виконання робіт, запасні частини, технічне обслуговування техніки і її ремонт може забезпечувати як Виконавець, так і замовник. Замовник забезпечує Виконавця дизельним паливом згідно актів-приймання-передачі палива". (т.2 арк. справи 164-166).

Перевіркою було виявлено не підтвердження витрат по списанню дизельного палива в кількості 1905,46 літрів на виконання навантажувально-розвантажувальних робіт по прибирання снігу, які фактично не відбувались, на суму 29066грн. Позивач даного порушення не заперечує, тому обставини порушення суд не розглядає.

У разі встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оскаржуваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі. В даному випадку, суду невідомо, як сума витрат 29066грн. впливає на фінансовий результат до оподаткування та розмір заниження об'єкта оподаткування. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Приймаючи до уваги викладене, рішення, в якому недійсну частину не можна відокремити, є недійсним в цілому. Дана обставина надасть фіскальній службі можливість визначити в установленому законодавством порядку дійсний розмір заниження податків, та прийняти нове рішення, в якому правильно збільшити позивачу податкові зобов'язання.

Суд визнає протиправним та скасовує податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток на 1017080 грн. податкового зобов'язання та застосування 116470 грн. 75 коп. штрафних санкцій в повному обсязі.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 07.06.2018 № НОМЕР_4 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 699682,50 грн. та податкового повідомлення-рішення від 07.06.2018р. №002001422 на суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, 609328 грн. та штрафні санкції 562,40 грн., судом встановлено наступне.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань з ПДВ за період перевірки було встановлено їх заниження на суму 1104515 грн., в тому числі в сумі 162193 грн. внаслідок відсутність факту придбання робіт з благоустрою у ТОВ "СК Екотермінал", в сумі 857379 грн. від отримання бетону, використаного не в господарській діяльності (в ході адміністративного оскарження сума зменшилась до 759730 грн.), 35279 грн. при реалізації металобрухту, 5813 грн. списання дизельного палива на виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, які не виконувались, 36097 грн. при списанні запчастин, мастила, оливи на суборендовану техніку, яка не рахувалась на балансі позивача, 7753 грн. на суму списаного дизпалива , яке використано не в господарській діяльності через не підтвердження факту придбання у ФОП ОСОБА_10 робіт.

Так, в порушення пп. "г" п.198.5 ст. 198 ПКУ занижено податкові зобов'язання на суму податку на додану вартість від отримання бетону, використаного не в господарській діяльності, на загальну суму 857379 грн. На підставі договорів позивач придбавав бетон у ТОВ "Планета РС", ПП "ІПК", бетон доставлявся у спецмашинах-автобетонозмішувачах, максимальний строк використання бетону не більше 210 хвилин. Проаналізувавши картки бухгалтерською рахунку 205 "Будівельні матеріали", фіскальною службою встановлено залишки бетону на підприємстві, термін якого використання більше ніж 3,5 години. ОСОБА_7, бетон з порушеним терміном придатності підлягає списанню, а отже не може бути використаний в господарській діяльності підприємства. Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПКУ платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, у разі якщо такі товари/послуги призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. ПрАТ "Дніпровський Термінал" занижено податкові зобов'язання на суму податку на додану вартість від використання бетону, в операціях, що не є господарською діяльністю, на загальну суму 857379 грн.

Позивач заперечує дане порушення, вказує на те, що обліковував його у балансі до моменту надання підрядником звітів про використання бетону в процесі будівництва. Так згідно із п.1.4 Договору підряду №15/07 15-БУД від 15.07.2015, укладеного із ФОП ОСОБА_15, передбачений механізм передачі матеріалів для подальшого використання їх у будівництві, та звітування підрядника про здійсненні роботи і застосовані матеріали. Сторони, підписуючи акти виконаних робіт одночасно підтверджують кількість і вартість використаних матеріалів, у т.ч. бетону. На підставі вищезазначених документів на підприємстві складається акт списання запасів, в бухгалтерському обліку списується вартість запасів на вартість капітального будівництва. Наявність на субрахунку 205 залишків бетону не означає, що фізично він знаходиться на складі. Це означає, що запаси утримуються для споживання під час виконання робіт, визнаються активом, контролюються підприємством, у тому числі у складі незавершеного будівництва, як це передбачено Положенням (стандартом) бухгалтерської о обліку 9 "Запаси", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р. №246.

При цьому в результаті розгляду заперечень позивача, і на підставі доданих примірників документів, що свідчать про використання бетону в межах строку його придатності, контролюючим органом прийнято рішення щодо зменшення суми заниження податкових зобов'язань на суму 97650 грн. В той же час, під час перевірки відповідач мав змогу ознайомитися із всією документацією по цим операціям, про що свідчить додаток 15 до акту перевірки "Детальний перелік кількості бетону, який використаний після терміну придатності". Таким чином, відповідачем визнано законність частини операцій з бетоном, а інша частина аналогічних операцій не визнана. Позивач зазначає, що між ПрАТ "Дніпровський термінал" (Покупець) та Приватним підприємством "ЕВРОКЛАС" (постачальник) було укладено договір поставки №02/09/15 від 02 вересня 2015 року відповідно до якого поставлявся бетон, рух бетону підтверджується актами прийому передачі матеріалів, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, податковими накладними. Аналогічний договір був укладений між ПрАТ "Дніпровський термінал" (покупець) та ПП "Індустріальна промислова компанія" (постачальник) №01/11/2015 від 01 листопада 2015 року відповідно до якого поставлявся бетон покупцю в асортименті, роботи виконані у повному обсязі про що свідчить акт прийняття-передачі виконаних робіт , ТТН, видаткові накладні. Між ПрАТ "Дніпровський термінал" (Замовник) та ФОП ОСОБА_15 (підрядник) було укладено договір підряду №15/07/15-БУД від 15 липня 2015 року, відповідно до якого підрядник виконав власними силами роботи по устрою покриття території терміналу із залізобетонних плит (які були у вжитку), ведення ремонтно-будівельних робіт, надання послуг за допомогою автомобільного крану, на об'єкті замовника за адресою: м. Херсон вул. Перекопська 169, з використанням матеріалів замовника - бетону. Роботи виконані у повному обсязі, про що свідчить акт прийняття-передачі виконаних робіт №1 від 31 липня 2015 року на загальну суму 76500 грн. При цьому було використано матеріали замовника, зокрема бетон м 300 кількістю 2,2. куб м., бетон м350 кількістю 193 куб.м., бетон м 350 П-4 кількістю 61,5 куб.м. Рух бетону також підтверджується актами прийому передачі матеріалів (бетону), видатковими накладними, товарно-транспортними накладними.

В акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючих, які не мають підтверджених доказів. Факти виявлених порушень податкового законодавства повинні викладатись в акті перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Фіскальна служба повинна зазначити в акті перевірки докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Підпунктом "г" п.198.5 ст. 198 ПКУ передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Висновки відповідача суд вважає такими, що суперечать приписам ПКУ, вимога ГУ ДФС щодо необхідності списання бетону з картки бухгалтерського рахунку 205 "Будівельні матеріали" в термін не більше 210 хвилин, тобто з урахуванням терміну зберігання бетону, а якщо він не списаний з бухгалтерського рахунку, то не придатний до використання, є власною думкою посадових осіб, які здійснювали перевірку, та не можуть бути покладені в основу факту порушень. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами. Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, є первинний документ, який складається під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідач не довів суду на підставі якого первинного документа платник податків був зобов'язаний списати бетон в термін , що не перевищує терміну зберігання. Будівельні матеріали списуються з рахунку 205 після їх використання, на підставі підписаного сторонами договору акта виконаних робіт, в якому зазначається кількість і вартість використаних матеріалів, у т.ч. бетону, на підприємстві складається акт списання запасів.

Контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що в порушення підпункту "б" пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України підприємство не нарахувало податкові зобов'язання при реалізації металобрухту та не склало і не зареєструвало в ЄРПН, зведені податкові накладні на загальну суму за грудень 2015 року на суму 35279 грн. ПрАТ "Дніпровський термінал" здійснив ліквідацію основного засобу - котельні, від якої утворився металобрухт, який був реалізований. На поставку товару ПрАТ "Дніпровський термінал" виписано податкову накладну, яка зареєстрована в ЄРПН: № 68 від 28.12.2015 покупець брухту в кількості 116,51 тн номенклатура УКТЗЕД-7204 49 90 00 є ТОВ "Промислова компанія "Еверест", загальна вартість брухту склала 176396 грн. 10 коп. Деталі, вузли, агрегати та інші матеріали, отримані під час розбирання й демонтажу основних засобів, що ліквідуються, оприбутковуються з визнанням іншого доходу і зарахуванням на рахунки обліку матеріальних запасів, серед іншого матеріальні цінності й деталі із вмістом матеріалів, які приймаються (збираються) спеціалізованими заготівельними (переробними) підприємствами. Відходи і брухт чорних металів, які утворилися внаслідок демонтажу котельні оприбутковуються у бухгалтерському обліку по рахунку 209 "Інші матеріали". Відповідно до п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла у 2015 році), у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Відповідно до підпункту "б" пункту 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту'), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій" передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу). Оскільки позивачем не нараховано податкові зобов'язання при реалізації відходів і брухту чорних металів, які утворилися внаслідок переробки на виробництві , не складено і не зареєстровано в ЄРПН зведені податкові накладні на загальну суму за грудень 2015 року на суму 35279 грн., контролюючий орган дійшов висновку про заниження податкових зобов'язань на цю суму.

Позивач заперечує дане порушення та зазначає, що ПрАТ "Дніпровський термінал" склав податкову накладну, як того вимагає п 201.3. ст. 201 Податкового кодексу України, у разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком.

Згідно з п.23 підрозд. 2 розд. ХХ Податкового кодексу (в редакції станом на 2015 рік) визначено, що "Тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Крім того, Постановою Кабінету міністрів України від 12 січня 2011 р. № 15 затверджено переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2017 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, в перелік увійшов і товар "Відходи та брухт чорних металів код товару 7204 49 90

Таким чином, підстав для нарахування податкових зобов'язань підприємству не було. Адже згідно із пп."б" п. 198.5 Податкового кодексу визнавати податкові зобов'язання платник податку міг у разі якщо товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування, та лише за тими товарами послугами, необоротними активами, які придбані/виготовлені з податком на додану вартість (для товарі/послуг, необоротних активів придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту). Звільнена від ПДВ реалізація металобрухту відбувалась щодо відходів виробництва, металобрухт не придбавався та не виготовлявся, і ПрАТ "Дніпровський термінал" не декларував ніякого податкового кредиту щодо них. Виходячи з вищенаведеного, висновки відповідача, викладені акті перевірки про порушення при не нарахуванні податкових зобов'язань при реалізації металобрухту у грудні 2015р, є такими, що не відповідають нормам законодавства, внаслідок чого є безпідставним донарахування податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 35 279грн. і застосування штрафних санкцій.

Також до податкового зобов'язання з ПДВ, на думку відповідача, в порушення підпункту "б" пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ПрАТ "Дніпровський термінал" не нарахувало податкові зобов'язання в сумі 36096 грн. на придбання запчастин, мастил, оливи на суборендовану техніку (ОСОБА_17, ОСОБА_12 та інше), які списані на суборендовану техніку , яка не рахується ні на балансі, ні в оренді, на суму 180 480 грн. (без ПДВ), в тому числі по періодам: за квітень 2016 року на суму 296 грн., за жовтень 2016 року на суму 5812 грн., за листопад 2016 року на суму 5562 грн., за грудень 2016 року на суму 1137 грн., за березень 2017 року на суму 6437 грн., за червень 2017 року на суму 13833 грн., за липень 2017 року на суму 1148 грн., за серпень 2017 року на суму 307 грн., за жовтень 2017 року на суму 1565 грн. Це порушення є суміжним з порушенням порядку обчислення податку на прибуток підприємств , яке описано в розділі 3.1.1.5 акта перевірки, і суд вже дав оцінку взаємовідносинам позивача та ТОВ "СК Дніпротерм" за договором "СКДТ -ВТ/П-07-15 від 01 січня 2015 року про надання послуг (виконання робіт). Тому з огляду на ті ж самі підстави щодо неправомірного нарахування податку на прибуток, суд дійшов висновку про неправомірне нарахування податкових зобов'язань в сумі 36096 грн.

Перевіркою було встановлено порушення "б" пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України , а саме - позивач не нарахував податкові зобов'язання на суму списаного дизельного палива, яке використане не в господарській діяльності підприємства у зв'язку з відсутністю факту придбання у ФОП ОСОБА_10 навантажувально - розвантажувальних робіт на загальну суму 7 753 грн. в т.ч. по періодам: за серпень 2015 року на суму 2 017 грн.; за вересень 2015 року на суму І 935 грн.; за жовтень 2015 року на суму 2 009 грн.; за листопад 2015 року на суму 1792 грн. Дане порушення є суміжним з фактом заниження податку на прибуток підприємств при здійсненні господарських операцій з ФОП ОСОБА_10 Оскільки судом визнано реальність операцій придбання у ФОП ОСОБА_10 робіт, то дизельне паливо передавалось в межах господарської діяльності, донарахування 7753 грн. податкового зобов'язання є неправомірним.

Позивач визнав факт списання дизельного палива на виконання навантажувально - розвантажувальних робіт по прибиранню снігу , що не є господарською діяльністю, тому порушення підпункту "б" пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податковою кодексу України в частині не нарахування ПрАТ "Дніпровський термінал" податкових зобов'язань на суму 5813 грн. позивачем не оскаржується.

Що стосується правильності визначення позивачем податкового кредиту за період перевірки, то контролюючим органом встановлено його завищення внаслідок включення до складу податкового кредиту суми 1012295 грн. по операціям з ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8", в тому числі за січень 2015 року на суму 142493 грн., в лютому 2015 року на суму 265837 грн., в березні 2015 року на суму 324188 грн., у квітні 2015 року на суму 279777 грн., та завищення у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту в січні 2016 року суми 163773 грн. внаслідок операцій придбання земельних робіт у ТОВ "Аполло-Індастрі".

Оскільки судом вже дана оцінка правовідносинам з таким постачальником робіт, як ТОВ "ОСОБА_7 ОСОБА_8" , дане порушення є суміжним з податком на прибуток, тому висновок фіскального органу про відсутність реальності господарських операцій придбання робіт є неправомірним, відповідно є неправомірним висновок про завищення суми податкового кредиту.

Що стосується завищення податкового кредиту в січні 2016 року на суму 163773 грн. внаслідок операцій придбання земельних робіт у ТОВ "Аполло-Індастрі" за договором підряду від 20.10.2015 № 201015, на загальну суму 982 640,40 грн. (в т.ч. ПДВ 163 773,40), то контролюючий орган зазначив в акті перевірки про те, що між ПрАТ "Дніпровський термінал" (Замовник) та ТОВ "Аполло - Індастрі" (Підрядник) було укладено договір підряду №201015 від 20.10.2015, відповідно до якого: замовник доручає, а підрядник виконує власними силами будівельні роботи "Верхній майданчик - земляні роботи" у відповідності з проектом "Внутрішній залізнодорожний транспорт" ПрАТ "Дніпровський термінал" по вул. Перекопська. 169, м. Херсон , договірна ціна робіт складає 982 640,40 грн. (в т.ч. ПДВ 163 773,40 грн.) На підтвердження реальності виконання умов вказаного договору позивачем надані бухгалтерські та податкові документи, а саме: акти виконаних - будівельних робіт (надання послуг) форми КБ-2 в, та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2016 року (форма КБ-3). Згідно довідки про вартість задекларованих будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) за січень 2016 року та акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за січень 2016 року від 31.01.2016 №1 на загальну суму 252 300 в т.ч, ПДВ 42 050 грн., що витрати труда робітників - будівельників на обсяг робіт, люд.-год. за даним актом складає 668,93 людино/годин. тобто кількість працівників необхідна для здійснення верхня площадка - земляні роботи проект "Внутрішній залізничний транспорт" складає 4 особи (668.93/8/19) витрати труда робітників, що обслуговують машини, на обсяг робіт, люд.-год.-722,39 людино/годин.

Згідно довідки про вартість задекларованих будівельних робіт та витрат за січень 2016 року, та акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2 в) за січень 2016 року від 31.01.2016 №2 на загальну суму 243 133,20 грн., в т.ч. ПДВ 40 522,20 грн., витрати труда робітників - будівельників на обсяг робіт, люд.-год. за даним актом складає 66636 людино/годин. Проект "Внутрішній залізничний транспорт" складає 4 особи (666.36/8/19), витрати труда робітників, що обслуговують машини, на обсяг робіт, люд.-год.-678.31 людино/годин.

Згідно довідки про вартість задекларованих будівельних робіт та витрат за січень 2016 року, від 31.01.2016 року та акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2 в) за січень 2016 від 31.01.2016№3 на загальну суму 237 844,80 грн., в т.ч. ПДВ 39 640.80 грн., витрати труда робітників - будівельників на обсяг робіт, люд.-год. за даним актом складає 200,38 людино/годин. тобто кількість працівників необхідна для здійснення верхня площадка - земляні роботи. Проект "Внутрішній залізничний транспорт" складає 1 особа (200,38/8/19) витрати труда робітників, що обслуговують машини, на обсяг робіт, люд.-год.-724,91 людино/годин.

Згідно довідки про вартість задекларованих будівельних робіт та витрат за січень 2016 року, від 31.01.2016 та акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2 в) від 31.01.2016 №4 на загальну суму 249362,40 грн., в т.ч, ПДВ 41560,40 грн., витрати труда робітників - будівельників на обсяг робіт, люд.-год. за даним актом складає 2079,17 людино/годин. тобто кількість працівників необхідна для верхня площадка - земляні роботи. Проект "Внутрішній залізничний транспорт" складає 14 осіб (2079,17/8/19). витрати труда робітників, що обслуговують машини, на обсяг робіт. люд.-год.-502.94 людино/годин.

Згідно журналу-ордеру 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" ПрАТ" Дніпровський термінал" перераховано через розрахунковий рахунок кошти в сумі 982 640,40 грн. Заборгованість станом на 31.12.2016 року відсутня. ТОВ "Алолло-Індастрі" видало позивачу податкові накладні №131005 від 31.01.2016 року, №131004 від 31.01.2016 року, №131003 від 31.01.2016 року, №131002 від 31.01.2016 року .

Проаналізувавши зміст актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та з урахуванням того, що згідно статті 50 Кодексу законів про працю нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень, в акті перевірки розрахована необхідна кількість працівників для здійснення земляних робіт у січні 2016 року - 23 чоловіка, в той же час за звітністю товариство "Аполло-Індастрі" декларувало тільки одну особу. Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіки Крим та м. Севастополі в ході перевірки не надавало запиту на проведення зустрічної звірки по взаємовідносинам між "Дніпровський термінал" та ТОВ "Аполло-Індастрі" за 2016 рік в зв'язку з тим, що ТОВ "Аполло-Індастрі" не знаходиться за своєю податковою адресою, свідоцтво платника ПДВ анульовано у травні 2017, остання звітність надана підприємством за травень 2016. Перевіряючими проаналізовано податкова звітність та інформація про ТОВ "Аполло - Індастрі" на підставі податкових баз даних, та встановлено, що ТОВ "Аполло - Індастрі", в січні 2016 року не здійснював придбання послуг спецтехніки та транспортних послуг для перевезення, на балансі ТОВ "Аполло - Індастрі" транспорті засоби не значаться. Перевіркою встановлено, що при проведенні земельних робіт ТОВ "Аполло - Індастрі", були використані наступні основні засоби: екскаватори одноковшні дизельні на гусеничному ходу, місткістю ковша, 0,65 м. куб., бульдозери потужністю 79 та 96 кВт., автогрейдери середнього типу, потужністю 99 кВт., автомобілі самоскиди, трактори на гусеничному ходу потужністю 79 кВт., транспортні засоби для перевезення грунту, дрезини широкої колії з краном вантажопідйомністю 1 тонна. Згідно наданих актів приймання виконаних будівельних робіт в рядку "субпідрядник" інформація відсутня, отже, роботи з капітального ремонту виконувались генпідрядником (ТОВ "Аполло - Індастрі") самостійно. Контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ "Аполло - Індастрі" не має достатньої кількості трудових ресурсів для виконання задекларованого обсягу робіт з земельних робіт, спецтехніки та транспортних послуг, необхідної для виконання вказаних в актах приймання виконаних будівельних робіт, що свідчить про нереальність здійснення земельних робіт ТОВ "Аполло - Індастрі" для ПрАТ "Дніпровський термінал". Документальне оформлення придбання будівельних послуг від ТОВ "Аполло - Індастрі" позбавлене юридичної сили та не може бути доказом проведення господарської операції. Надані до перевірки акти виконаних - будівельних робіт (надання послуг) та податкові накладні, отримані від ТОВ "Аполло - Індастрі" не є безумовним підтвердженням того, що отримання робіт (послуг) мало місце. Фактично проведено лише документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку.

Позивач заперечує висновки акту перевірки та вказує на те, що позиція контролюючого органу зводяться до аналізу звітності ТОВ "Алолло-Індастрі" та даних податкових баз даних (Податковий блок, тощо) та припущень щодо неможливості виконання будівельних робіт зазначених в актах виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в). В акті перевірки відсутні відомості щодо проведення перевірки ТOB "Аполло-Індастрі". Відповідач не мав належних та допустимих доказів для своїх висновків, оскільки достеменно встановити характер господарських відносин, наявність активів та можливостей виконати ту чи іншу роботу, особливості взаємовідносин з третіми особами та інші нюанси, можливо лише під час перевірки такої о суб'єкта господарювання.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу /пункт 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України/. Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Відповідно до абзацу 1, 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Аналіз податкової звітності не може надати інформацію про використану техніку та договори безоплатного користування, позички, співробітництва, спільної діяльності, тощо. Відповідач не володіє достатньою інформацією про залучення чи не залучення третіх осіб, як суб'єктів господарювання так і фізичних осіб. Відсутність у звітах за формою 1Дф достатньої кількості працівників не може беззаперечно свідчити про відсутність працівників та й про відсутність виплат винагороди працівникам та фізичним особам, про порушення з боку ТОВ "Аполло-Індастрі" порядку подання звітів, або будь-які інші особливості здійснення господарської діяльності. Наведені в акті перевірки доводи не підтверджені документально та не можуть покладатися в основу висновків щодо порушення позивачем норм діючого законодавства України.

Слід зазначити, що господарські правовідносини з ТОВ "Аполло-Індастрі" мають реальний характер, що підтверджується документально. Між підприємством та ТОВ "Аполло-Індастрі" був укладений договір підряду, який був належним чином виконаний, роботи підрядником виконанні належним чином та прийняті замовником згідно відповідних актів КБ2в. Роботи оплачені повністю. ТОВ "Аполло-Індастрі" було зареєстровано платником податку на додану вартість, і стан на день розгляду справи не є ліквідованим згідно витягу з ЄДРПОУ (т.2 арк. справи 170-202).

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, виробничих потужностей тощо, адже ТОВ "Аполло-Індастрі" не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності. Визначальним критерієм для підтвердження права платника на податковий кредит є встановлення факту руху активів або зміни зобов'язань платника, наявність ділової мети, а також відсутність факту узгодженості дій платника з недобросовісним контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями контрагента. При цьому оцінюючи дії платника податків необхідно виходити з принципів "індивідуальної відповідальності" платника, а також "належної обачності", встановлені рішеннями ЄСПЛ у справі "Булвес АТ проти Болгарії" від 22.01.2009, а також у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007. Як зазначено в п. 38 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України", коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Натомість згідно витягу з ЄДРПОУ станом на 08.11.2018 ТОВ "Аполло-Індастрі" не ліквідованим. доказів притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб даного підприємства суду не надано.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Дефектність контрагента платника податків сама по собі не свідчить про поінформованість платника податків щодо протиправного характеру діяльності його контрагента або щодо дефектності самих господарських операцій. Отже, вона не є вичерпним доказом під час встановлення нереальності господарської операції чи відсутності в ній ділової мети, яка за змістом положень статті 14 ПК України передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності підприємств-контрагентів. Такі обставини, як недостатність у контрагента штатних працівників не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди має мати у штаті достатню кількість працівників, а у власності задекларовані основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов'язань. Звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів/робіт/послуг, як от на підставі цивільно-правових договорів. Крім того, інформація щодо наявності трудових ресурсів перевіряється органом ліцензування при видачі ліцензії суб'єкту господарювання, і саме ліцензія свідчить про можливість і право ліцензіата здійснювати належним чином певний вид господарської діяльності. Позивач зазначає, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України була видана ліцензія Серії АЕ №639272 від 13 березня 2015 року товариству з обмеженою відповідальністю "Аполло-Індастрі", що свідчить про наявність у нього необхідної кількості трудових і виробничих ресурсів (т. 2 арк.справи 203).

ОСОБА_7, на підставі вищевикладеного, можна зробити обґрунтований висновок, що відносини між ПрАТ "Дніпровський термінал" та ТOB "Аполло-Індастрі" мали реальний господарський характер, що підтверджується необхідними первинними документами. Посилання відповідача на неможливість здійснення даних господарських операцій є лише припущеннями посадових осіб відповідача та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України передбачені ст. 200 Податкового кодексу України. Так, згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України).

Оскільки суд не має повноважень обчислювати дійсну суму заниження податку на прибуток, це є виключною компетенцією контролюючого органу, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області №№ НОМЕР_4, НОМЕР_13 від 07.06.2018 визнаються протиправними та скасовуються в повному обсязі. ві.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 51829,93 грн. та застосування 35525 грн. 88 коп. штрафу; № НОМЕР_5 про збільшення суми грошового зобов'язання по військовому збору на 4395,05 грн. та застосування штрафу в сумі 3011,44 грн. , то судом встановлено, що висновок про заниження за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 податку на доходи фізичних осіб на суму 51829 грн. 93 коп. та військового збору на загальну суму 4395,05 грн. ґрунтується на віднесення суми коштів, яку позивач виплатив ФОП ОСОБА_10 (платнику єдиного податку) за виконані роботи за договором підряду від 14.07.2015 № 140715/П, до виплати доходу, який отриманий останнім не в результаті господарської діяльності, а з інших не встановлених підстав. З акту перевірки вбачається, що єдиною підставою для такого висновку є письмове пояснення ФОП ОСОБА_10, яке було надано оперуповноваженому податкової міліції 28.03.2018 року. Даному поясненню суд дав оцінку при дослідженні обставин заниження податку на прибуток. Свідченнями ОСОБА_10, які були надані в судовому засіданні, та первинними документами, було повністю підтверджено факт виконання робіт останнім. Тому кошти в сумі 293003.87 грн., які позивач перераховував ФОП ОСОБА_10, є платою за виконані роботи, а не доходом, який не пов'язаний з підприємницькою діяльністю. Платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи. Таким чином, відповідачем не підтверджено в ході судового розгляду порушення позивачем вимог пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп.164.1.2-1.4 п. 164.1, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та висновок про заниження податку на доходи фізичних осіб у зв'язку із не визначенням об'єкта оподаткування в сумі 51829,93 грн., заниження військового збору на загальну суму 4395,05 грн. є неправомірним, а податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Щодо рішення ГУ ДФС у Херсонській області про застосування штрафних санкцій за донарахування ЄСВ від 07.06.2018 № НОМЕР_1 на загальну суму 273854,84 та вимоги про сплату недоїмки (ЄСВ) 547709,67грн. від 07.06.2018 №Ю-, судом встановлено наступні обставини.

ПАТ "Дніпровський термінал" є платником даного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. На стор.56-57 акту перевірки описано порушення ст.7, 8, 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464) в частині заниження єдиного внеску на суми виплаченої матеріальної допомоги працівникам підприємства, які визнані відповідачем як заробітна плата. Відповідач вказує на не нарахування єдиного внеску на суми щорічної матеріальної допомоги, яка була виплачена більшості робітників.

Відповідно до Закону України № 2464-УІ платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Для платників, зазначених у п. 1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 (у редакції, що діяла до 01.01.2016) єдиний внесок для платників, зазначених в п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 бази нарахування даного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Позивач зазначає, що відповідно до умов пп.2.3.2 Колективного договору, укладеному між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ "Дніпровський термінал", адміністрація за наявності фінансових можливостей може надавати нецільову матеріальну допомогу працівникам у зв'язку із певними життєвими обставинами.

Згідно із ст.2 Закону України від 24.03.1995р. №108/95-ВР "Про оплату праці", структуру заробітної плати складають: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати - виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Посилання відповідача на норми Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004, суд вважає необґрунтованими. Відповідно до пп.2.3.3 Інструкції №5 матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом, крім сум, зазначених у п.3.31 цієї Інструкції), належить до заробітної плати, як інші заохочувальні та компенсаційні виплати, а отже, є базою для нарахування та утримання єдиного внеску. Водночас згідно із п.3.31 Iнструкцiї матеріальна допомога разового характеру, що надається підприємством окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання. не належить до фонду оплати праці.

Як вказано у п.1.1, зазначена Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. У ч.7 ст.7 Закону №2464 вказано, що перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010р. №1170 був затверджений Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Як вказано у п.14 розділу І цього Переліку, єдиний внесок не нараховується на матеріальну допомогу разового характеру, що надається окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання.

Позивач не заперечує факт виплати у листопаді, грудні 2015, 2016, 2017 років окремим працівникам за їхніми заявами нецільової матеріальної допомоги. Це підтверджується наказами керівника, заявами працівників, відомостями на перерахування коштів на карткові (зарплатні) рахунки працівників. Позивач стверджує, що відносно кожного такого працівника вона носила разовий характер (раз на рік), і надавалась меншості працівників підприємства. В листопаді 2015року матеріальну допомогу отримали 31 працівник , в грудні 17 працівників (при загальній кількості 65 працівників). В листопаді 2016 року матеріальну допомогу отримали 35 працівників (при чисельності 69 працюючих), в грудні 2016 року - 16 працівників ( при загальній чисельності 66 працівників). В листопаді 2017 року матеріальну допомогу отримали 20 працівників ( при загальній чисельності 72), в грудні 2017 року 36 працівників (при загальній чисельності 73 особи).

Відповідач не довів, що матеріальна допомога, на яку нарахований ЄСВ, була систематичною, а не носила разовий характер. Так, в акті не зазначено скільки разів на рік працівнику виплачена зазначена допомога, тобто, в чому вбачається систематичність, який був зміст заяв та наказів про виплату матеріальної допомоги.

Вирішуючи спір, суд враховує, що будь-яке перевищення повноважень державним органом в аспекті оцінювання наданих документів є несумісними з його обов'язком відповідати принципам нейтральності та безсторонності. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

На підставі викладеного, суд вважає недоведеним факт заниження позивачем єдиного соціального внеску, тому вимога № Ю- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 547709 грн. 67 коп. є протиправною та підлягає скасуванню. Оскільки рішення №002211307 про застосування штрафної санкції в сумі 273854,84грн. є наслідком донарахування єдиного внеску (в сумі 547709,67грн.), суд вважаємо його також протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ОСОБА_7, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вастберга таксі Актіеболаг" та "Вуліч проти Швеції" суд зазначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що контролюючий орган, при прийнятті спірних рішень діяв формально, без дотримання необхідного балансу, без врахування усіх обставин, які є суттєвими, а отже, допустив порушення ст.19 Конституції України та ст. 2 КАС України. За таких обставин, суд, за правилами, встановленими ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.139, 143, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов приватного акціонерного товариства "Дніпровський термінал".

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 07.06.2018 :

- податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток на 1017080грн. податкового зобов'язання та застосування 116470 грн. 75 коп. штрафних санкцій, № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 51829 грн. 93 коп. та застосування 35525 грн. 88 коп. штрафу, № НОМЕР_4 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 559746 грн. та застосування 139936 грн. 50 коп. штрафних санкцій; № НОМЕР_5 про збільшення суми грошового зобов'язання по військовому збору на 4395 грн. 05 коп. та застосування 3011,44 грн. штрафу, № про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 609328 грн. та застосування штрафу в сумі 562 грн. 40 коп.;

- рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 273854 грн. 84 коп.;

- вимогу №Ю- про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 547709 грн. 67 коп.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "Дніпровський термінал" (73003 м. Херсон, вул. перекопська, 169, ) судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 50391 грн. 76 коп. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 листопада 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.3