Справа № 813/1483/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/682/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.,

за участі секретаря судових засідань Луців І.І.,

представників позивача Пащинської А.О.,

представника відповідача Квасниці Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Крутько О.В. в м. Львові, повне судове рішення складено 03.07.2018, у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасувати наказу Головного управління ДФС у Львівській області №1394 від 05.03.2018 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Інтер-С Компані».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем видано наказ про проведення перевірки позивача в порушення вимог п.73.3 ст.73, п.75.1, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1, п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки в запитах податкового органу, які надсилались на адресу Товариства, а також в самому наказі відсутня інформація щодо виявлення фактів порушення податкового законодавства, в рамках яких заходів та на підставі якої інформації відповідачем встановлено такі факти. Позивач зазначив, що запитів про надання пояснень та їх документальних підтверджень щодо взаємовідносин ТзОВ «Інтер-С Компані» з ТОВ «НЛК» (40049523) за період березень 2017 року, ТОВ «Мегаспецторг» (38502134) за період березень 2017 року, ТОВ «Торговий будинок «Конрад» (40054486) за період червень 2017 року не було отримано.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено, так як суд прийшов до переконання, що відповідачем дотримано обов'язкових умов для проведення позапланової виїзної документальної перевірки, що дає підстави для висновку про обґрунтованість та підставність прийнятого наказу №1394 від 05.03.2018 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Інтер-С Компані».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ми ж доводами, що і позовну заяву, зазначаючи при тому наступне, що податковий орган всупереч п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України не навів у запитах обставин з яких убачається, що позивач порушив вимоги податкового законодавства. Також зазначає щодо невідповідності письмових запитів вимогам ПК України, що позбавляє позивача обов'язку надавати відповідь на такі запити. Крім того, звертає увагу на те, що неповнота відповіді на запит не є підставою для проведення позапланової перевірки, а підставою для проведення перевірки є саме ненадання такої відповіді. На думку позивача, зі змісту запитів не можливо встановити яким чином на підставі аналізу декларації можна було встановити відсутність реального здійснення операцій, коли реальність підтверджується первинними документами, які не відображаються в податкових базах і є підставою для відображення господарських операцій в податковому та бухгалтерському обліку. Запити податкового органу не містять конкретних видів порушень, виявлених податковим органом: чи це заниження податкового зобов'язання із посиланням на конкретні господарські відносини із суб'єктами господарювання, чи то завищення податкового кредиту із зазначенням продавців, з якими укладались договірні відносини, та який здійснював поставку. Відтак, із запитів не можливо встановити, конкретні обставини, з яких податковий орган вбачає порушення ТОВ «Інтер-С Компані».

Одночасно позивач вказує, що відповідач не навів жодних зауважень щодо неповноти наданої відповіді або ненадання документів стосовно взаємовідносин з ТОВ «ВАНМІН».

У відзиві на апеляційну скаргу податковий орган стверджує, що відповідач направив позивачу запити про надання пояснень та їх документальних підтверджень. Проте, на вищевказані запити отримано одну відповідь по листу від 05.01.2018 року №327/10/13-01-14-14, а решта листів (від 04.07.2017 року №8225/10-13-01-14-14, від 20.11.2017 року №21153/10/13-01-14-14) повернулися до ГУ ДФС у Львівській області у зв'язку із закінченням терміну зберігання, про що зазначено у доповідній записці управління аудиту Головного управління ДФС у Львівській області від 05.03.2018 року №165/13-01-14-14-15.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних мотивів.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області виявлено факти, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Інтер-С Компані» даних податкових зобов»язань / податкового кредиту по взаємовідносинах із ТОВ «НЛК» (40049523) за період березень 2017 року, ТОВ «Мегаспецторг» (38502134) за період березень 2017 року, ТОВ «Торговий будинок «Конрад» (40054486) за період червень 2017 року, ТОВ «ВАНМІН» за період листопад 2017 року.

Зокрема, зазначено, що результати аналізу показників, що містяться у податковій декларації з ПДВ, поданої платником податків за відповідний період та податкової інформації, отриманої й опрацьованої відповідно до ст.ст. 72, 73 та 74 ПК України, що відповідно до п.74.1 ст.74 ПК України використовується для виконання покладених на контролюючі органи завдань, а саме даних єдиного реєстру податкових накладних та даних показників поданих до податкового органу декларацій та звітів.

У зв'язку з виявленими розбіжностями, податковий орган скерував на адресу ТОВ «Інтер-С Компані» запити «Про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження» від 04.07.2017 року №8225/10-13-01-14-14, 20.11.2017 року №21153/10/13-01-14-14, 05.01.2018 року №327/10/13-01-14-14, які містять прохання надати інформацію по взаємовідносинах із ТОВ «НЛК» (40049523) за період березень 2017 року, ТОВ «Мегаспецторг» (38502134) за період березень 2017 року, ТОВ «Торговий будинок «Конрад» (40054486) за період червень 2017 року, ТОВ «ВАНМІН» за період листопад 2017 року та підтверджуючі її документи.

02.03.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача відповідь на запит від 05.01.2018 року №327/10/13-01-14-14, в якій вказав, що між ним та ТОВ «ВАНМІН» укладений договір постачання №27/11 від 27.11.2017 року та надав документи, які підтверджують факт його укладення.

05.03.2018 року відповідно до п.п.16.1.5, п.п.16.1.7 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України відповідачем видано наказ №1394 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Інтер-С Компані».

Старшим державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУДФС у Львівській області Перетятко Г.В. 13.03.2018р. складено акт №221/13-01-14-14 щодо відмови від допуску до проведення перевірки.

Перевірка контролюючим органом не проведена, так як позивач, не погодившись із даним наказом та вважаючи його протиправним, не допустив перевіряючих до перевірки. Натомість звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати вищезазначений наказ протиправним та скасувати.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог прийшов до висновку, що позивачем не надано відповідь на письмові запити відповідача від 04.07.2017 року №8225/10-13-01-14-14, від 20.11.2017 року №21153/10/13-01-14-14 про надання пояснень та їх документальних підтверджень, а відповідь на запит від 05.01.2018 року надана не у повному обсязі.

Проте даний висновок суду ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах у справі, а також з помилковим застосуванням положень матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до пп. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом, а також для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом.

За змістом п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.73 ПК України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит. Порядок отримання інформації органами державної податкової служби за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.75.1.2. ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

З долучених до матеріалів справи доказів суд встановив, що ГУ ДФС у Львівській області надсилало запити ТОВ «Інтер-С Компані» від 04.07.2017 року №8225/10-13-01-14-14, від 20.11.2017 року №21153/10/13-01-14-14, які як стверджує позивач такі не отримано і це не заперечує сторона відповідача, зазначаючи при тому, що такі повернулися до ГУ ДФС у Львівській області у зв'язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, а тому в порядку ст.42 ПК України вважаються врученими адресату.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Процедуру періодичного подання органам державної податкової служби суб'єктами інформаційних відносин або подання за письмовим запитом таких органів податкової інформації визначено Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1245.

Відповідно до пунктів 9, 10, 13 вказаного Порядку, органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі, а в разі направлення в електронному вигляді з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби - у разі надходження сформованого програмним забезпеченням повідомлення про доставку.

Таким чином, єдиним правовим наслідком складання та направлення податковим органом на адресу позивача письмового запиту про подання інформації є виникнення обов'язку в останнього подати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження, при цьому, у випадку, якщо запит складено з порушенням вимог чинного законодавства, відповідний обов'язок у платника податків не виникає.

На запит від 05.01.2018 року №327/10/13-01-14-14 позивач 02.03.2018 року надіслав на адресу відповідача відповідь в якій вказав, що між ним та ТОВ «ВАНМІН» укладений договір постачання №27/11 від 27.11.2017 року та надав документи, які підтверджують факт його укладення.

Одночасно необхідно зазначити, що наведені запити ГУ ДФС у Львівській області «Про надання пояснень та їх документальних підтверджень» не містять жодних конкретних підстав для їх надіслання. Разом з тим, позивачем, відповідно до норм чинного законодавства, надано письмову відповідь на запит податкового органу стосовно ТОВ «ВАНМІН», з долученням копій підтверджуючих документів.

У наведених запитах ГУ ДФС у Львівській області вважає виявленими факти, що свідчать про недостовірність визначення позивачем даних податкових зобовязань/податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами, наведеними у запитах, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ. Про зазначене вказують результати аналізу показників, що містяться у податковій декларації з ПДВ, поданої платником податків за відповідний період та податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст. ст. 72, 73 та 74 ПК України, що відповідно до п. 74.1 ст. 74 ПК України використовується для виконання покладених на контролюючі органи завдань

Проте із вказаних запитів неможливо встановити, яким чином на підставі декларації можна встановити відсутність реального здійснення операції, первинні документи по якій не відображаються в податкових базах і є підставою для відображення господарських операцій в податковому та бухгалтерському обліку. Також запити не містять конкретних видів порушень, виявлених податковим органом, зокрема чи мали місце заниження податкового зобов'язання із вказанням конкретних господарських відносин, завищення податкового кредиту тощо, тобто будь які конкретні обставини, з яких податковий орган вбачає конкретні порушення податкового законодавства допущенні позивачем у даній справі.

Крім цього, запити не містять будь яких обґрунтувань, зокрема якими обставинами та за відсутності яких документів викликані сумніви з приводу факту здійснення господарських операцій або існування розбіжностей задекларованих у деклараціях з ПДВ податкового кредиту та податкових зобов'язань, їх розмір, посилання на документальні перевірки контрагентів.

З огляду на те, що запит податкового органу відповідно не містить підстави надсилання запиту та інформації, яка це підтверджує, чіткого переліку документів, які повинен надати платник податків, у позивача відповідно не виникає обов'язку у наданні відповіді на запит податкового органу, який не відповідає вимогам п. 73.3 ст. 73 ПК України.

З урахування наведеного вище, у відповідача відсутні підстави для ствердження про неповне надання інформації щодо господарських операцій та/або документів на їх підтвердження, оскільки сам податковий орган не поставив чіткої вимоги за якими операціями і з приводу чого, чи формування податкового зобов'язання з ПДВ, чи податкового кредиту, та яких сам порушень позивач повинен доводити реальність операцій.

Абзац другий п.81.1 ст.81 ПК України визначає, зокрема, що в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу

Із змісту оскаржуваного наказу від 05.03.2018р. №1394 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інтер-С Компані» слідує, що такий не містить зазначення будь-якої податкової інформації, що свідчила б про можливі порушення з боку позивача вимог валютного, податкового та іншого не врегульованого ПК України законодавства; натомість контролюючий орган обмежився лише загальними посиланнями на норми права та на доповідну записку заступника начальника управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області від 05.03.2018р. №165/13-01-14-14-15.

Жодних зауважень щодо неповноти наданої відповіді або ненадання документів, в наказі, ні в запитах податкового органу не вказано, що підтверджує те, що позивачем не допущено порушень вимог ПК України, а відтак відсутні підстави для проведення позапланової документальної перевірки стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «ВАНМІН»

Крім цього, апеляційний суд вважає, що неповнота відповіді на запит не є підставою для проведення позапланової перевірки, такою підставою законодавець зазначає тільки факт ненадання відповіді.

Відповідно до п.78.1.1 ст.78 ПК України підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки є ненадання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на обов'язковий обґрунтований письмовий запит органу державної податкової служби. Відтак положення цієї статті передбачають дотримання двох основних вимог - це ненадання платником податків пояснень та документів на підтвердження операцій, і в жодному разі не «неповне надання документів», що виключає обовязковий характер письмового запиту, який може бути дотриманий у випадку відповідності запиту вимогам Податкового кодексу, що також відповідачем не доведено, а судом дана обставина не встановлена.

Постановою Верховного Суду у справі №813/2162/17 адміністративного провадження №К/9901/5143/17 від 27.03.2018р. у подібних правовідносинах висловлено наступну позицію з цього приводу, що наказ контролюючого органу про проведення перевірки має утримувати в собі в якості підстави її проведення посилання на неотримання пояснень від платника податку та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу щодо виявлених обставин, визначених таким запитом, а посилання у наказі на доповідну записку заступника начальника управління Офісу, яка за своєю суттю є документом внутрішнього використання та здебільшого має за мету спонукання керівника до прийняття конкретного рішення, свідчить про необґрунтованість та безпідставність наказу податкового органу.

Разом з тим необхідно зазначити, що контролюючий орган не позбавлений права провести нову перевірку будь-якого виду (в тому числі документальну позапланову виїзну), але з дотриманням вимог наявності підстав та умов проведення такої, прийнявши належним чином оформлений наказ про це.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстнції обставини, в межах спірних правовідносин має місце невідповідність спірного наказу відповідача вимогам пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо його обґрунтованості.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до ст. 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В розумінні ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до платіжного доручення №15 від 11.04.2018 року позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн та відповідно до квитанції від 27.07.2018 року за подання до адміністративного суду апеляційної скарги 2643 грн.

Таким чином, оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір на загальну суму 4405 грн, вказані витрати пов'язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, колегія суддів приходить до висновку про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №813/1483/18 - скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Львівській області №1394 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інтер-С Компані» від 05 березня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані» () судові витрати у розмірі 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) гривень понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 22.11.2018.