Справа № 496/4219/18
Суддя: Буран В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/4219/18
Провадження № 2-а/496/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі - Дигуляр А.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського УПП в Одеській області Малахова Володимира Леонідовича, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому зазначає, що 15.09.2018 року, поліцейським УПП в Одеській області Малаховим В.Л., 2 батальйон, 4 рота, винесено постанову серії ВР № 243505 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладанням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення п. 2.1 (а) ПДР України, а саме: не пред'явив для перевірки посвідчення водія.

Позивач вважає постанову незаконною, оскільки ПДР України не порушував, а з боку відповідача не дотримано вимог КУпАП.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк надійшов відзив відповідно до вимог ст. ст. 162, 163 КАС України в якому вказав, що позовна заява містить значні розбіжності з дійсними обставинами справи, зазначені позивачем навмисно, з метою введення в оману суду та як наслідок, уникнення встановленої законом відповідальності. Також відповідач зазначив, що у відповідності до матеріалів справи та відеозапису 15.09.2018 року близько 07 год. 45 хв., під час патрулювання поліцейськими було помічено, як водій транспортного засобу «SAC NFC» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснив зупинку біля пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками, чим порушив чинне законодавство. Працівники поліції звернулись до водія для з'ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності. Представившись та роз'яснивши позивачу суть його правопорушення, інспектор патрульної поліції пред'явив вимогу надати документи визначені в п. 2.1 ПДР України. Однак позивач відмовився пред'являти посвідчення водія при цьому поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, після чого намагався залишити місце події та почав бігти.

Враховуючи зазначені обставини та неможливість складання адміністративних матеріалів на місці вчинення правопорушення, громадянин ОСОБА_2 був затриманий та доставлений до Суворовського відділу поліції ГУНП в Одеській області для встановлення особи та подальшого та подальшого розгляду справи. У відділені поліції особу було встановлено за посвідченням водія, яке було привезено до відділу поліції іншою особою - ОСОБА_4. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП вчинене громадянином ОСОБА_2, інспектором патрульної поліції Малаховим В.Л. було винесено постанову серії ВР № 243505 від 15.09.2018 року. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. (а.с. 13).

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у постанові серії ВР № 243505 від 15.09.2018 о 07:45 годині в м. Одеса по вул. Міська, 21, громадянин ОСОБА_2, здійснив зупинку 10 метрів до знаку пішохідний перехід (6 м.), не пред'явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході огляду відеозаписів № «1.mov», «2.mov», «3.mov», наданих відповідачем, не було підтверджено обставин зазначених у відзиві, а навпаки з першого відеозапису було видно тільки автомобіль, з другого салон автомобіля, а в третьому наявні лише діалоги з відділу поліції. Вказане не підтверджує того, що ОСОБА_2 здійснив зупинку біля пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2. На відеозаписах відсутні будь які дії поліції щодо доведення порушення п.п. 15.9 (г), 15.10 ПДР України, також не видно дорожніх знаків та розмітки біля автомобіля «SAC NFC».

Додане до відзиву фото місця паркування позивача, не дає можливості встановити чи порушено ПДР, щодо відстані зупинки від пішохідного переходу та ї ця обставина не є предметом судового розгляду, оскільки ст. 126 КУпАП не містить в собі складу правопорушення за паркування в зоні пішохідного переходу .

ОСОБА_2 вважав, що дотримувався всіх правил дорожнього руху, а тому відсутні підстави для обов'язкового пред'явлення інспектору документів.

Доказів того, що поліцейським роз'яснено ОСОБА_2 його правопорушення, стороною відповідача суду надано не було.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Згідно матеріалів справи слідує, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред'являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, то суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред'явлення документів, а позивач, в свою чергу, не був зобов'язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред'явлення документів.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа (орган) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, висновком експерта, показаннями технічних приладів та іншими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущенне порушення і адміністративне стягнення, що на неї покладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1,ч. 2 ст. 73 КАС України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 243505 про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, як незаконна.

Відповідач правомірність прийнятого ним рішення щодо накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 не довів, факт вчинення зазначеного правопорушення інспектором не підтверджений доказами, тому у відповідності до положень ст. 62 Конституції України усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд не вбачає доведеними дії громадянина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП та скасовує постанову від 15.09.2018 про накладання на позивача штрафу у розмірі 425 грн.

Враховуючи встановлені обставини справи, в даному випадку вбачається факт повного спростування доводів відповідача, що мали місце в рамках розгляду справи, оскільки позивач не поніс відповідальність за порушення ПДР, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не виносилась.

Керуючись ст. ст. 12, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 247 п. 1, 258, 288, 296 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний Позов ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1) до Поліцейського УПП в Одеській області Малахова Володимира Леонідовича, 2 бат., 4 рота (місце знаходження: 65000, м. Одеса, вул. Корольова, 5) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії Поліцейського УПП в Одеській області Малахова Володимира Леонідовича, 2 бат., 4 рота протиправними та скасувати постанову серія ВР № 243505 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.

29 жовтня 2018 року