Справа № 0240/2903/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2018 р. Справа № 0240/2903/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака Володимира Валентиновича,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: Козлачкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 квітня 2018 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0202, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання із податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у сумі 28387,20 грн.

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Вінницькій області податкове повідомлення-рішення від 18.04.2018 року №0-0202.

Ухвалою від 31.08.2018 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду на 27.09.2018 в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

У судове засідання представник позивача не прибув, натомість подав клопотання про розгляд даної справи без його участі (вх.№40745 від 20.09.2018).

27.09.2018 суд відклав розгляд справи на 24.10.2018 рік.

У судовому засіданні 24.10.2018 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у наданому суду відзиві на адміністративний позов. Зокрема зазначив, що податкове повідомлення-рішення формується ІС «Податковий блок» автоматично на підставі наявних відомостей про об'єкти оподаткування. Нарахування податку на нерухоме майно проводилося виходячи з того, що громадянин ОСОБА_2 являється платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки є власником об'єкта житлової нерухомості, що підтверджено даними з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №136961121 від 07.09.2018 року.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 1 статті 205 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши позицію представника позивача та вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до сертифікату відповідності Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №ВН000848 від 23.12.2010 року, було засвідчено закінчення будівництва об'єкту: Житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 1058,5 кв.м., в т. ч. по торгівельному комплексі - 987,0 кв.м., по житловому будинку 71,5 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., кількістю працівників 10 людей, по АДРЕСА_1.

17 лютого 2011 року, рішенням виконавчого комітету Бершадської міської ради №13 «Про оформлення права власності і видачу свідоцтва на об'єкти нерухомого майна, що належить юридичним і фізичним особам», вирішено - «Оформити право приватної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на об'єкт нерухомого майна: в цілому житловий будинок з вбудованим магазином», що підтверджується, Свідоцтвом про право власності серія НОМЕР_2 від 21.02.2011 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132728969 від 31.07.2018 року.

Також, судом встановлено, що згідно свідоцтва права власності серія НОМЕР_2 від 21.02.2011 року, технічного паспорту та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132728969 від 31.07.2018 року, за позивачем наявні відомості про складові частини житлової та нежитлової нерухомості, а саме 50% від житлового приміщення (35,75 кв.м.) та 50% нежитлового приміщення (493,5 кв.м.).

В свою чергу, 18 квітня 2018 року ГУ ДФС у Вінницькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0202, яким нараховано податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 28387,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням № 8044-13 від 06.06.2017, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Законом України № 71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, статті 265, 266 ПК України викладено в нових редакціях.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 226.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

В свою чергу згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2016 року рішенням сесії Бершадської міської ради, «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Бершадської міської ради на 2016 рік», встановлено розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Бершадської міської ради на 2017 рік.

Згідно п. 2 рішення Бершадської міської ради були встановлені ставки податку для об'єктів житлового та/або нежитлової нерухомості у розмірі:

- для фізичних осіб які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості господарських (присадибних) будівель (допоміжні приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо) - 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати установленої законом на 1 січня календарного року;

- для фізичних осіб які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, що не визначені відповідно до законодавства до житлового фонду та використовуються для комерційної діяльності - 0,2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати установленої законом на 1 січня календарного року.

Таким чином, ставки податку для об'єктів житлового та/або нежитлової нерухомості згідно прийнятого Бершадською міською радою рішення від 13.07.2016 не є тотожними.

Як повідомив у своєму відзиві представник відповідача, нарахування податку на належне позивачу на праві приватної власності нерухоме майно, податковим органом було проведено виходячи з того, що відповідно до державного класифікатору будівель та споруд ДУ 018-2000, затверджений наказом Держстандарту України від 17.08.2000 за №507, дане майно не відноситься до жодного з типів нежитлових споруд, а відтак, згідно п.п. 266.2.1 п.266.1 ст. 266 ПК України, є обєктом житлової нерухомості.

Суд критично оцінює вищенаведені посилання представника відповідача та зауважує, що згідно пп."а" 14.1.129.1 п. 14.1 ст. 14 ПК України до будівель, що віднесені до житлового фонду входять житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень»

В свою чергу, згідно пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що об'єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; х) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких

належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні,

бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Отже Податковим кодексом чітко розмежовано обєкти, що за своїми технічними характеристиками підпадають під визначення обєктів житлової нерухомості, а також об'єкти нежитлової нерухомості.

В даному випадку, об'єктом оподаткування є житловий будинок з вбудованим магазином загальною площею 1058,5 кв.м. Як вбачається з технічного паспорту на майновий комплекс, зокрема зі змісту журналу "внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень громадського чи виробничого будинку" (а.с. 23), відповідний об'єкт включає в себе житловий будинок площею 71,5 кв.м та торгвельний комплекс площею 987,0 кв.м.

З аналізу вищенаведениого випливає, що об'єкт оподаткування складається з об'єктів жилової та не житлової нерухомості, які в свою чергу підлягають оподаткуванню за різними ставками податку.

Крім того, слід зауважити, що згідно п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Таким чином, податковий орган безпідставно включив до бази оподаткування площу житлового будинку, яка є меншою за граничні розміри визначені п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення №0-0202 від 18.04.2018, яким ОСОБА_2 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, а відтак про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0202 від 18.04.2018 Головного управління ДФС у Вінницькій області про визначення ОСОБА_2 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 28 387,20 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідент. код НОМЕР_1)

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, Код )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 20.11.2018

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна