Справа № 807/194/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/509/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Мельника Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Гаврилком С.Є.; складене у повному обсязі 17 травня 2018 року) в адміністративній справі № 807/194/18 за позовом приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання відсутності компетенції, визнання нечинним наказу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати відсутність компетенції (повноважень) Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - ГТУЮ у Закарпатській області) щодо підготовки та направлення до Міністерства юстиції України (далі - МЮ України) обґрунтованого подання вих. № 10/04.3-1/18/101 від 10.01.2018 про проведення камеральної перевірки діяльності державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі - Позивач) на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV);

- визнати відсутність компетенції (повноважень) МЮ України щодо призначення камеральної перевірки діяльності Позивача наказом № 405/7 від 08.02.2018 на підставі обґрунтованого подання вих. № 10/04.3-1/18/101 від 10.01.2018;

- визнати нечинним наказ МЮ України від 27.02.2018 № 556/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»;

- зобов?язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «НАІС») відновити Позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Далі - Державний реєстр).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що статтями 37, 37-1 Закону № 1952-IV визначено перелік підстав для проведення перевірки рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, якими можуть бути лише скарга особи, яка вважає, що її права порушено, або моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі, що здійснюється МЮ України. А прийняття МЮ України наказу № 405/7 від 08.02.2018 про призначення камеральної перевірки його діяльності на підставі обгрунтованого подання ГТУЮ у Закарпатській області є неправомірним.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано відсутність компетенції (повноважень) ГТУЮ у Закарпатській області щодо підготовки та направлення до МЮ України обґрунтованого подання вих. № 10/04.3-1/18/101 від 10.01.2018 про проведення камеральної перевірки діяльності Позивача на підставі статті 37-1 Закону № 1952-IV.

Визнано відсутність компетенції (повноважень) МЮ України щодо призначення камеральної перевірки діяльності Позивача Наказом № 405/7 від 08.02.2018 на підставі обґрунтованого подання вих. № 10/04.3-1/18/101 від 10.01.2018.

Визнано нечинним наказ МЮ України від 27.02.2018 № 556/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині задоволених вимог, його оскаржили МЮ України та ГТУЮ у Закарпатській області.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, ГТУЮ у Закарпатській області та МЮ України просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити; у решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ГТУЮ у Закарпатській області обгрунтовує тим, що воно діяло в межах своїх повноважень та з дотриманням Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, при тому, що Позивач не оскаржував вказаний Порядок. Крім того, подання ГТУЮ про проведення камеральної перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а факт підготовки та направлення ним подання до МЮ України є відображенням дій контролюючого органу, не зумовлює будь-яких правових наслідків для державного реєстратора, а тому наявність чи відсутність компетенції щодо підготовки подання не може бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві.

Доводи апеляційної скарги МЮ України обгрунтовує загалом тими ж обставинами, що й ГТУЮ у Закарпатській області; вважає, що останнє правомірно на підставі звернення підготувало обгрунтоване подання до МЮ України щодо проведення камеральної перевірки, у зв'язку чим МЮ України підставно, з дотриманням Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації прийняло наказ про проведення камеральної перевірки, при тому, що вказаний наказ не було оскаржено Позивачем.

Позивач подав до суду пояснення на ці апеляційні скарги, у якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим; МЮ та ГТУЮ у Закарпатській області не змогли обгрунтувати необхідність проведення камеральної перевірки, при тому, що раніше МЮ України відмовило заявнику з цього ж питання. У спірних правовідносинах вказані відповідачі діяли поза межами своїх повноважень, за відсутності компетенції на вчинення таких дій та з порушенням приписів Порядку контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації. Тому просив апеляційні скарги МЮ та ГТУЮ у Закарпатській області відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні позивач та його представник, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник відповідача ДП «НАІС» вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, Позивач здійснює приватну нотаріальну діяльність в Ужгородському міському нотаріальному окрузі.

26.12.2017 до ГТУЮ у Закарпатській області надійшло звернення від заступника Голови правління ПАТ «Комінвестбанк» Журкі Ю.Ч. щодо проведення камеральної перевірки відносно Позивача та правомірності прийнятого ним рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Ставба» права власності на допоміжні технічні приміщення в будинку № 4, приміщення № 1 по вул. Гошовського Володимира в м. Ужгороді, як незавершене будівництво; реконструкція існуючого горища будівлі поліклінічного відділення Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні з надбудовою одного поверху та мансарди під офісні приміщення, при тому, що це приміщення є спільною сумісною власністю на належить усім співвласникам будинку, а ТОВ «Ставба» не мало у власності жодного приміщення (квартири) у цьому будинку.

За результатами розгляду вищезазначеного звернення, у відповідності до приписів статті 37-1 Закону № 1952-IV, пункту 2 Порядку № 990, пункту 4.61 Положення № 1707/5 ГТУЮ у Закарпатській області звернулося до МЮ України з поданням від 10.01.2018 за № 10/04.3-1/18/101 про проведення камеральної перевірки щодо дій Позивача.

На підставі вказаного подання та статті 37-1 Закону № 1952-IV наказом МЮ України від 08.02.2018 № 405/7 з 08.02.2017 призначено проведення камеральної перевірки Позивача у Державному реєстрі.

Копію цього наказу із супровідним листом № 1760/19.3.2./1н-18 від 09.02.2018 було надіслано Позивачу (т. 1 а.с. 115).

За результатами проведеної камеральної перевірки комісія склала Довідку від 23 лютого 2018 року, у якій зазначила, що 15.08.2017 до Позивача звернулося ТОВ «Ставба» (представника та документ, що підтверджує його повноваження, не зазначено) із заявою (реєстр. № 23708706) про державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва - приміщення № 1, що розташоване за адресою: вул. Боженка (Гошовського Володимира), будинок 4, м. Ужгород; до заяви додано копії декларації про початок виконання будівельних робіт, довідки про надання адреси та технічного паспорта.

17.08.2017 за результатами розгляду заяви № 23708706 Позивач прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за № 36668107 та вніс запис до Державного реєстру про реєстрацію права власності за ТОВ «Ставба» на об?єкт незавершеного будівництва - приміщення № 1.

Під час проведення державної реєстрації за заявою № 23708706 Позивачем не встановлено черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв (відсутній пошук у базі даних за такою заявою), відсутні пошуки відомостей за ідентифікаторами пошуку у Державному реєстрі.

Згідно з даними Державного реєстру встановлено відсутність права власності на приміщення № 1 до його реконструкції та інші приміщення, що розташовані за адресою: вул. Боженка (Гошовського Володимира), будинок 4, м. Ужгород, за ТОВ «Ставба». При цьому у Державному реєстрі є відомості щодо права власності на квартири, що розташовані за цією адресою, а не на будинок як окремий об'єкт нерухомого майна. Так само відсутня інформація про реєстрацію права власності на будівлю поліклінічного відділення Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні.

Так, Позивач за заявою № 23708706 провів державну реєстрацію права власності без правовстановлюючих документів; на підставі частини другої статті 9 Закону № 1952-IV та пункту 16 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553) (далі - Порядок № 1127), який втратив чинність на момент прийняття відповідного рішення, і як наслідок внесення записів до Державного реєстру не грунтується на законі, який діяв на момент реєстрації.

На порушення вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 Позивач не сформував витяг за результатом проведення державної реєстрації прав за заявою № 23708706.

Вказаними діями Позивач порушив вимоги статтей 3, 18, 23, 27 Закону № 1952-IV, пунктів 10, 11, 15 Порядку № 1127 та Вимог до оформлення рішень № 1505/29.

У зв'язку з наведеним, комісія запропонувала тимчасово заблокувати Позивачу доступ до Державного реєстру строком на 6 місяців.

На підставі цієї Довідки МЮ України прийняло наказ від 27.02.2018 № 556/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», пунктом 1 якого тимчасово заблокувало доступ Позивача до Державного реєстру строком 6 місяців.

А пунктом 2 виконання пункту 1 наказу покладено на ДП «НАІС».

На підставі цього наказу ДП «НАІС» тимчасове заблокувало Позивачу доступу до Державного реєстру.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ГТУЮ у Закарпатській області не мало права формувати та подавати до МЮ України подання про призначення камеральної перевірки Позивача, у зв'язку з чим у МЮ України не було підстав та повноважень щодо призначення і проведення камеральної перевірки Позивача; крім того, наказ МЮ України від 27.02.2018 № 556/5 не містить мотивів та обґрунтування прийнятого рішення, що є додатковою підставою для його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо ДП «НАІС» з приводу відновлення доступу до Державного реєстру, суд вважав цю вимогу похідною від вимоги, на підставі якої відбулось блокування доступу до реєстру і передчасною.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Згідно із частиною другою статті 2-1 Закону України «Про нотаріат» контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Крім того, відповідно до приписів частин першої, другої, четвертої статті 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб'єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення, зокрема, про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання цих приписів постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 р. № 990 було затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 990), який визначає процедуру здійснення Мін'юстом відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Абзацами першим, третім пункту 2 Порядку № 990 встановлено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов?язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для призначення МЮ України камеральної перевірки державного реєстратора є виявлення у реєстрах порушень порядку державної реєстрації під час: 1) розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; 2) обґрунтованих подань територіальних органів МЮ України; 3) за результатами моніторингу реєстраційних дій.

Крім того, підпунктами 4.61 та 4.76 пункту 4 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 № 1707/5; зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 р. за № 759/19497 (далі - Положення № 1707/5) встановлено, що головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань:

здійснює контроль (нагляд) за дотриманням законодавства у визначених сферах діяльності, вживає заходів для запобігання порушенням у цих сферах та приймає відповідні обов'язкові до виконання рішення;

здійснює відповідно до законодавства контроль за діяльністю у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, то не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців; державної реєстрації друкованих засобів масової інформації;

здійснює інші повноваження на основі та на виконання Конституції та законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України.

Таким чином, у системному зв'язку з положеннями статті 37-1 Закону № 1952-IV та пункту 2 Порядку № 990, пункт 4 Положення № 1707/5 необхідно розуміти так, що ГТУЮ відповідно до покладених на нього завдань має повноваження у процесі здійснення контролю за діяльністю у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у тому числі звертатися до МЮ України з поданням про проведення перевірки (камеральної перевірки) державних реєстраторів.

На цій підставі колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність у ГТУЮ у Закарпатській області повноважень щодо звернення із поданням до МЮ України про проведення камеральної перевірки державного реєстратора є помилковим та таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема, положень статті 37-1 Закону № 1952-IV, пункту 2 Порядку № 990 та пункту 4 Положення № 1707/5.

Крім того, приймаючи рішення про відсутність повноважень у ГТУЮ, суд першої інстанції не врахував, що такий спосіб захисту застосовується виключно у спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що під компетенційним спором вважається спір між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Їхня особливість: сторони у них - як позивач, так і відповідач - є суб'єктами владних повноважень. Завдання суду в таких спорах - встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Компетенційні спори виникають виключно в межах реалізації функцій публічно-правового характеру суб'єктами владних повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача. Сталою судовою практикою є визначення спірної компетенції між двома суб'єктами владних повноважень. Розмежування компетенції різних органів має ґрунтуватися зокрема на положенні щодо недопущення дублювання їхніх повноважень.

У зв'язку з вищезазначеним, такий спосіб судового захисту як встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень застосовується у спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 825/1808/17.

Крім того, подання є лише носієм інформації про недоліки та порушення, що мали місце в роботі державного реєстратора. У цьому випадку подання, у якому відображено узагальнений опис виявлених за наслідками розгляду звернення порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність державного реєстратора, та відповідно, не є актом індивідуальної дії в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 і пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 21-237а13.

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що наказ МЮ України від 08.02.2018 № 405/7, яким призначено проведення камеральної перевірки Позивача у Державному реєстрі, останнім не був оскаржений; вимоги про визнання цього наказу протиправним та його скасування Позивачем заявлені не були.

З приводу визнання вказаного наказу нечинним колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

А згідно із пунктами 1, 2 частини другої цієї статті у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Тобто, при прийнятті рішення суд першої інстанції діяв всупереч приписам цієї норми, оскільки вимоги про визнання нечинним можуть бути задоволені лише нормативно-правового акта чи окремих його положень; а щодо індивідуального акта чи окремих його положень (яким є зазначений вище наказ) можуть бути задоволені лише вимоги про визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до пунктів 6, 7, 9, 10, 14 Порядку № 990 камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін'юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін'юсту.

Копія наказу Мін'юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.

Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

За результатами проведеної камеральної перевірки Мін'юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Рішення, дії або бездіяльність Мін'юсту можуть бути оскаржені до суду.

З огляду на зазначені норми та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачі у спірних правовідносинах діяли правомірно, з дотриманням визначеної законодавством процедури.

При цьому колегія суддів зауважує те, що зазначене Позивачем обгрунтування позовних вимог стосується лише питань дотримання процедури та наявності компетенції (правомочності) відповідачів на вчинення оскаржуваних дій та прийняття оскаржуваних рішень і не стосується питань наявності (відсутності) в його діях порушень, допущених при вчиненні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності за ТОВ «Ставба» на об'єкт незавершеного будівництва - приміщення № 1.

Разом з тим, факт вчиненого порушення належним чином підтверджено наявними у справі доказами, в т.ч. копіями:

- звернення заступника Голови правління ПАТ «Комінвестбанк» Журкі Ю.Ч. від 26.12.2017 щодо проведення камеральної перевірки з додатками - інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 106141781 від 04.12.2017, копією договору купівлі-продажу квартири від 05 грудня 2005 року, копією витягу про державну реєстрацію прав № 33090614 від 06.02.2012;

- подання ГТУЮ в Закарпатській області від 10.01.2018 за № 10/04.3-1/18/101 про проведення камеральної перевірки;

- довідки комісії за результатами проведення камеральної перевірки від 23 лютого 2018 року тощо.

При цьому, Позивачем не спростовано жодними доказами того, що ТОВ «Ставба» не мало правовстановлюючих документів на приміщення № 1 і не мало у власності жодного приміщення (квартири) у будинку № 4 по вул. Гошовського Володимира у м. Ужгороді.

З приводу позовної вимоги про зобов'язання ДП «НАІС» відновити Позивачу доступ до Державного реєстру колегія суддів зазначає таке.

Частиною сьомою статті 12 Закону № 1952-IV визначено, що заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, технічного і технологічного забезпечення, збереження та захисту даних Державного реєстру прав, технічних та технологічних заходів з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав здійснюються технічним адміністратором відповідно до цього Закону, законів України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікацій-них системах», «Про захист персональних даних».

Відповідно до абзацу другого частини сьомої статті 37 Закону № 1952-IV технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених, зокрема, підпунктом «г» (тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав) пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

А згідно із частиною третьою статті 37-1 Закону № 1952-IV технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених, зокрема, пунктом 1 (тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав) частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Пунктом 6 Порядку надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015 № 2586/5, визначено, що тимчасове блокування та анулювання доступу до реєстрів у випадках, передбачених законом, здійснюється технічним адміністратором реєстрів на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, оформленого відповідно до законодавства. Технічні адміністратор реєстрів у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, що надсилається із супровідним листом, невідкладно здійснюють тимчасове блокування або анулювання доступу користувача до відповідного реєстру. Тимчасове блокування доступу користувача до відповідного реєстру здійснюється на строк, указаний у рішенні Міністерства юстиції України, його територіального органу.

Пунктом 2 наказу МЮ України від 27.02.2018 № 556/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» виконання пункту 1 про тимчасове блокування доступу Позивача до Державного реєстру строком 6 місяців, було покладено на ДП «НАІС», тому останнє тимчасове заблокувало Позивачу доступу до Державного реєстру.

Оскільки колегія суддів вважає правомірним прийняття МЮ України зазначеного вище наказу і такий є чинним на час розгляду справи, відсутні підстави для зобов'язання ДП «НАІС» відновити Позивачу доступ до Державного реєстру.

Тобто, відповідачі у спірних правовідносинах діяли правомірно, з дотриманням встановленої процедури та на законних підставах.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсязі і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в т.ч. щодо ДП «НАІС» із зазначених вище підстав, а не з тих, які зазначені в рішенні суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційних скарг є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року в адміністративній справі № 807/194/18 скасувати.

У задоволенні позову приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання відсутності компетенції, визнання нечинним наказу та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 20 листопада 2018 року.