Справа № 1240/2814/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2814/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій та рішення протиправними й дискримінаційними, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати з 01.11.2015 року дії та рішення відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу протиправними та дискримінаційними;

- скасувати розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 23.10.2015 року про припинення виплати пенсії з 01.11.2015 року позивачу, як протиправне та дискримінаційне;

- зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії та виплатити з 01.11.2015 року виниклу заборгованість з несплаченої пенсії позивачу та виплатити з 01.12.2015 року компенсацію за втрату частини доходів, нараховану по місяць в якому буде провадитися виплата заборгованості з несплаченої пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати до суду у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що знаходиться та отримує пенсію за віком. У зв'язку з розпочатою Антитерористичною операцією на сході України, з серпня 2014 року за місцем проживання позивача, а саме в м. Луганськ Луганської області було припинено виплату пенсії внаслідок неможливості доставки грошей на тимчасово окуповану територію. Позивач звернувся з заявою про виплату пенсії від 07.11.2014 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, але з невідомих причин виплата пенсії не розпочалася. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області із заявою про виплату пенсії від 27.07.2018. На підставі чого пенсійна справа була поставлена на облік та розпочата виплата пенсії, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок. Крім того, 29.07.2015 позивач був змушений стати на облік, як внутрішньо переміщена особа, в смт. Новоайдар, Луганської області. В подальшому Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області стало правонаступником управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області. 04.06.2018 у зв'язку з тим, що склалось вкрай скрутне матеріальне становище, з метою зняття накопичених коштів на своєму пенсійному картковому рахунку, позивач вирішив з'ясувати залишок коштів на ньому та зателефонував на гарячу лінію АТ "Ощадбанк". В розмові з оператором, йому стало відомо, що зарахування щомісячних пенсійних виплат на картковий рахунок припинилося у листопаді 2015 року, після чого кошти більше не надходили, а на рахунку залишок декілька гривень. Однак, причину не зарахування на рахунок пенсійних виплат оператор пояснити не зміг та запропонував звернутись з цього приводу до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України. 06.06.2018 позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката. 11.06.2018 з метою з'ясування підстав припинення виплати пенсії, через адвоката позивач направив поштою до відповідача відповідну заяву про надання інформації від 06.06.2018. 10.07.2018 адвокатом позивача отримано лист відповідача від 02.07.2018 року № 41/С-Н. В Листі відповідач повідомив, що з заявою щодо запиту пенсійної справи з управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області позивач звернувся до управління ПФУ 27.07.2015. Виплата пенсії проведена з 01.08.2014 по 31.10.2015. Однак, виплату пенсії припинено з 01.11.2015 року за результатами обміну інформацією щодо взяття або зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Новоайдарського управління ПФУ в Луганській області та управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації проведеного 23.10.2015 року, за результатом якого, надійшла інформація про встановлення УСЗН за особовим рахунком НОМЕР_2 (ОСОБА_2) особливості " 93" (не підтверджено факт проживання), що автоматично припиняє виплату пенсії пенсіонеру з наступного місяця з місяця отримання інформації. Оскільки файл отримано 23.10.2015 року, виплата пенсії була призупинена з 01.11.2015. Разом з Листом отримано копію розпорядження начальника управління ПФУ Коробка О.О. від 23.10.2015 року про тимчасове припинення виплати пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01.11.2015.

Позивач вважає, що дій та рішення відповідача щодо не виплати раніше призначеної довічно пенсії, як внутрішньо переміщеної особи - є дискримінацією позивача за ознакою місця проживання.

На підставі викладеного, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити (арк.спр.58).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.1-3).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 17.10.1996 Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк.спр.12).

Відповідно до інформації зазначеної у довідці від 29.07.2015 за № НОМЕР_4, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_3 (арк.спр.16).

На виконання ухвали суду від 21.09.2018 управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації надало інформацію, в якій зазначило, що рішення щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не приймалось (арк.спр.52).

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 22.10.2018 (арк.спр.15).

Розпорядженням від 23.09.2015 за № 10076, позивачу призначено пенсію за віком з 01.08.2014 у розмірі 1802,43 (арк.спр.20).

Відповідно до листа від 02.07.2018 за № 41/С-Н, вбачається, що за результатами обміну інформацією щодо взяття або зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб між управлінням соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації та Новоайдарським управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, проведеного 23.10.2015, надійшла інформація про встановлення управлінням соціального захисту населення за особовим рахунком особливості «93», що автоматично припиняє виплату пенсії пенсіонеру з наступного місяця з місяця отримання інформації. Оскільки файл отримано 23.10.2015, виплата пенсій була призупинена з 01.11.2015 (арк.спр.18-19).

Судом встановлено, що за результатами обміну інформацією в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб між управлінням соціального захисту населення Новоадйраської РДА та Новоайдарським УПФУ проведеного 23.10.2015 (файл - відповідь А23102015.DT.), розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 23.10.2015 було тимчасово припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2015 (зворотній бік арк.спр. 19).

Згідно довідки про розмір призначеної та виплаченої пенсії № 7205/02-10 від 27.06.2018, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новоайдарському відділі Старобільського ОУПФ, виплата пенсії з 01.11.2015 припинена (арк.спр.21).

Суд звертає увагу, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суд від 21.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, зобов'язано відповідача - Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати суду:

- відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів;

- докази перебування ОСОБА_1 на обліку в Старобільському об'єднаному управлінні пенсійного Фонду України Луганської області;

- докази нарахування та сплати ОСОБА_1 суми останньої нарахованої та сплаченої пенсії;

- довідку про розмір заборгованості по нарахованій, але невиплаченій сумі пенсії сплати ОСОБА_1;

- копії матеріалів, на підставі яких припинено призначення та виплату пенсії сплати ОСОБА_1;

- копію пенсійної справи сплати ОСОБА_1;

- докази відкритого розрахункового рахунку у ПАТ "ОЩАДБАНК" на ім'я сплати ОСОБА_1, на який перераховувалась пенсія;

- надіслати позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів.

Разом з тим, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 було роз'яснено відповідачу, що відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб'єктом владних повноважень відзив на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвала Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 була отримана представником відповідача01.10.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (арк.спр.49).

18.10.2018 у зв'язку із ненадходженням документів, витребуваних ухвалою суду від 21.09.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, по справі було оголошено перерву до 21.11.2018 до 08:30 (арк.спр.54).

Повістку про виклик у адміністративний справі № 1240/2814/18 було отримано представником відповідача з підписом уповноваженої особи 23.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу (арк.спр.56).

Суд звертає увагу, що станом на 22.11.2018 року відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не були виконанні вимоги ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 в частині надання:

- відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів;

- доказів перебування ОСОБА_1 на обліку в Старобільському об'єднаному управлінні пенсійного Фонду України Луганської області;

- доказів нарахування та сплати ОСОБА_1 суми останньої нарахованої та сплаченої пенсії;

- довідки про розмір заборгованості по нарахованій, але невиплаченій сумі пенсії сплати ОСОБА_1;

- копій матеріалів, на підставі яких припинено призначення та виплату пенсії сплати ОСОБА_1;

- копію пенсійної справи сплати ОСОБА_1;

- доказів відкритого розрахункового рахунку у ПАТ "ОЩАДБАНК" на ім'я сплати ОСОБА_1, на який перераховувалась пенсія;

Разом з тим, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Старобільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області не було подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строку подання відзиву на позов.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (частина 4 статті 159 КАС України).

На підставі вищевикладеного, аналізуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що неподання Старобільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області відзиву на позов слід кваліфікувати як визнання позову відповідачем - суб'єктом владних повноважень.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

До даних правовідносин необхідно застосувати норми Конституції України, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) та Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII).

Так, у наведених нижче положеннях Конституції України закріплено основи соціальної спрямованості держави:

Стаття 1. Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. […]

Стаття 19. [...] Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 92. Виключно законами України визначаються: […] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у ст. 1 Закону № 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:

- перебуває на території України на законних підставах;

- має право на постійне проживання в Україні;

- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Проте реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо.

Таким чином, статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Так виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Згідно з наявного у матеріалах справи розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 23.10.2015, ОСОБА_1 тимчасово припинено виплату пенсії з 01.11.2015 (зворотній бік арк.спр.19).

Суд вважає, що тимчасове припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2015 за результатами обміну інформацією в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб між управлінням соціального захисту населення Новоайдарської РДА та Новоайдарським УПФУ проведеного 23.10.2015 (файл відповідь А 23102015.DT.) є неприйнятним з наступних підстав.

Так за змістом конституційних норм (ст.ст.113,116,117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Водночас суд зазначає, що тимчасове припинення виплати пенсії ОСОБА_1 за результатами обміну інформацією в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб між управлінням соціального захисту населення Новоайдарської РДА та Новоайдарським УПФУ проведеного 23.10.2015 (файл відповідь А 23102015.DT.) не є передбаченою Законом підставою для припинення виплати пенсії.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (п. 33 рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01 листопада 2015 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Зважаючи на те, що протиправні дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 полягали саме у прийнятті начальником управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області розпорядження від 23.10.2015 про тимчасове припинення виплати пенсії, яке у свою чергу створює відповідні правові наслідки, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 23.10.2015.

Ефективним захистом порушених прав позивача є визнання дій відповідача щодо не нарахування та невиплати пенсії позивачу з 01 листопада 2015 року протиправними, поновлення нарахування та виплати пенсії позивачу, починаючи з 01 листопада 2015 року.

Вказаний спосіб відновлення порушеного права також включає в себе і виплату заборгованості з пенсії позивачу, починаючи з 01 листопада 2015 року. Відповідно, додаткового зобов'язання не потребує.

За таких обставин суд вважає доцільним самостійно обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача з урахуванням ч.2 ст.5 КАС України.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 Деякі питання функціювання територіальних органів Пенсійного фонду України, відбулась реорганізація управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області шляхом утворення нового Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Луганській області.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.11.2015 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Що стосується зави про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Щодо вимоги позивача стосовно зобов'язання відповідача виплатити з 01.12.2015 компенсацію за втрату частини доходів, нараховану по місяць в якому буде провадитися виплата заборгованості з несплаченої суми.

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення органом Пенсійного фонду встановлених строків виплати нарахованої пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про передчасність вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації за втрату частини доходів, нараховану по місяць в якому буде провадитися виплата заборгованості з несплаченої суми.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Щодо клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що позивач про порушення свої прав дізнався з листа Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 02.07.2018 за № 41/С-Н, а з адміністративним позовом звернувся 17.09.2018, відтак позивачем не порушено строк звернення до суду, визначений статтею 122 КАС України.

Щодо вимоги позивача визнати дії та рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними та дискримінаційними, суд зазначає, що оскільки викладений вище спосіб захисту забезпечить ефективний захист прав позивача, тому суд не вважає за необхідне додатково визнавати дії та рішення відповідача дискримінаційними.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при розгляді типової справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Ухвалою суду від 21.09.2018 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі у розмірі 704,80 грн. (арк.спр.1-2).

Станом на дату розгляду справи по суті судовий збір не сплачений, а тому підлягає стягненню даним рішенням суду до Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, позивачу необхідно відшкодувати 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій та рішення протиправними й дискримінаційними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області від 23 жовтня 2015 року про тимчасове припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2015 року.

Зобов'язати Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (92704, Луганська обл., Старобільський район, місто Старобільськ, квартал Дружби, будинок 1 А, ) поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4) призначеної йому пенсії з 01 листопада 2015 року.

Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106) суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (92704, Луганська обл., Старобільський район, місто Старобільськ, квартал Дружби, будинок 1 А, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4) у рахунок відшкодування судових витрат 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова