Справа № 755/15954/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на проголошене о 14 годині 49 хвилин рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року, дата складання повного тексту якого не зазначена, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - Відповідач, Департамент ДАБІ у Київській області) про скасування:

- постанови №А-1010/1 у справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2017 року, яка винесена головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ у Київській області Погребняком Богданом Михайловичем, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення;

- постанови №А-1010/2 у справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2017 року, яка винесена головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Богданом Михайловичем, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення;

- постанови №А-1010/3 у справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2017 року, яка винесена головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Богданом Михайловичем, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення;

- постанови №А-1010/4 у справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2017 року, яка винесена головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Богданом Михайловичем, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.05.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач прийшов до помилкового висновку, що Позивачем вчинені протиправні дії з недопуску посадових осіб Департаменту ДАБІ у Київській області до проведення позапланової перевірки, адже ОСОБА_1 неодноразово повідомлялося Відповідача про неможливість бути присутнім під час перевірки 07.09.2017 року, а будівельні об'єкти, щодо яких мала бути проведена позапланова перевірка, не є закритими та мають вільний доступ. Крім того, суд зауважив, що Відповідачем порушені вимоги ст. 36 КпАП України щодо накладення одночасно чотирьох стягнень на Позивача.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, відповідно до якого відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що Позивачем проігноровано повідомлення про проведення перевірки та не допущено посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Такий недопуск, на переконання Апелянта, мав свій вияв у вигляді ненадання фактичного допуску осіб на об'єкти перевірок та необхідних для її проведення документів. Крім того, зазначає, що у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 в отриманні протоколів про адміністративне правопорушення останні були направлені на його адресу засобами поштового зв'язку. Також наголошує, що судом до спірних правовідносин було безпідставно застосовано законодавство, що регулює порядок здійснення будівельного нагляду, а не контролю. Підкреслює, що судом першої інстанції не направлялася Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, а також останнього жодним чином не було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.11.2018 року, яке у подальшому було відкладено на 21.11.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що, на його думку, суд апеляційної інстанції безпідставно відкрив апеляційне провадження у справі з огляду на подання її з пропуском встановленого КАС України строку на апеляційне оскарження, а також невідповідність апеляційної скарги вимогам ст. 296 КАС України в частині зазначення дати рішення суду першої інстанції, яке оскаржується, а також відомостей про Позивача. Стверджує, що Апелянтом не обґрунтовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують. Зазначає, що повідомлення про проведення перевірки на адресу Позивача не направлялося.

У судовому засіданні представник Позивача просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 Департаментом ДАБІ у Київській області було направлено повідомлення від 28.08.2017 року №10/10-10/2808/08/02 щодо необхідності перевірки достовірності даних, наведених у повідомленнях про початок виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва садових будинків загальною площею до 300 кв. м за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2. У даному повідомленні висловлено до Позивача прохання бути 07.09.2017 року о 10:00 присутнім особисто або забезпечити присутність уповноваженої особи на об'єкті будівництва за вищезазначеною адресою та забезпечити доступ посадової особи Департаменту на об'єкт для проведення позапланової перевірки. Крім того, зазначено про необхідність надання для перевірки документів, які викладені на звороті вказаного повідомлення (а.с. 71).

Листом від 05.09.2017 року, який отримано Відповідачем 07.09.2017 року (а.с. 23, 76), Позивач повідомив про неможливість забезпечення його особистої присутності 07.09.2017 року о 10:00 за вказаними у повідомленні від 28.08.2017 року №10/10-10/2808/08/02 адресами у зв'язку з перебуванням у відпустці до 25.09.2017 року. Крім того, у даному листі зазначено про відсутність уповноважених осіб, які б змогли бути присутніми в указаний день при проведенні перевірки. Також у даному листі висловлено прохання провести перевірку у будь-який зручний для Департаменту ДАБІ у Київській області час після повернення ОСОБА_1 з відпустки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за допомогою засобу телекомунікації «Viber» Позивачем було направлено 07.09.2017 року о 09:37 на мобільний телефон головного інспектора будівельного нагляду Сергійчука К.В. фотографію з квитанцією та описом вкладення у поштове відправлення від 05.09.2017 року (а.с. 9-10).

За наслідками виходу на викладені у повідомленні від 28.08.2017 року №10/10-10/2808/08/02 об'єкти будівництва уповноваженими особами Департаменту ДАБІ у Київській області були складені чотири акта від 07.09.2017 року про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій (а.с. 77, 79, 81, 83). Крім того, працівниками Відповідача 07.09.2017 року були складені чотири приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-0709/1, №С-0709/2, №С-0709/3 та №С-0709/4 (а.с. 78, 80, 82, 84), якими зобов'язано ОСОБА_1 допустити посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на вказані вище об'єкти будівництва.

У подальшому, на адресу ОСОБА_1 Департаментом ДАБІ у Київській області було направлено повідомлення від 11.09.2017 року №10/10-17/1109/06/01 щодо необхідності перевірки виконання вимог приписів від 09.06.2017 року №С0906/7 та №С0906/8. У даному повідомленні висловлено до Позивача прохання бути 26.09.2017 року о 10:00 присутнім особисто або забезпечити присутність уповноваженої особи за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, територіальні межі Ходосіївської сільської ради (кадастрові номери земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3) та надати на перевірку належним чином завірені копії документів, наведених у додатку до повідомлення (а.с. 89).

На підставі направлень від 22.09.2017 року №766.17/02, №767.17/02, №768.17/02 та №769.17/02 (а.с. 85-88) працівниками Департаменту ДАБІ у Київській області складені акти №№Т-2809/5, Т-2809/6, Т-2809/7, Т-2809/8 (а.с. 94-118), в яких не зафіксовано допущення порушень замовником будівництва - ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Поряд з цим, 26.09.2017 року у присутності ОСОБА_1 головним інспектором будівельного нагляду Департаменту ДАБІ у Київській області Сергійчуком К.В. складені протоколи про адміністративне правопорушення №№ 1-Л-А-2609/2, 1-Л-А-2609/3, 1-Л-А-2609/4, 1-Л-А-2609/5 (а.с. 90-93), в яких зафіксовано, що Позивачем 07.09.2017 року не допущено посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю для проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єктах будівництва - садові будинки загальною площею до 300 кв. м за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, чим порушено вимоги п. 1 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп. 1 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 188-42 КпАП України. У протоколах зазначено, що розгляд справ про адміністративне правопорушенні відбудеться 10.10.2017 року о 14:00 у приміщенні Департаменту ДАБІ у Київській області за адресою: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26. У зв'язку з відмовою ОСОБА_1 в отриманні примірників даних протоколів останні були направлені Позивачу засобами поштового зв'язку та вручені останньому 30.09.2017 року (а.с. 127).

За результатами розгляду матеріалів справ про адміністративне правопорушення Відповідачем 10.10.2017 року прийняті постанови №А-1010/1, №А-1010/2, №А-1010/3, №А-1010/4, якими визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КпАП України, та накладені на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн. щодо кожного з чотирьох правопорушень (а.с. 119-122).

Суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 36, 188-42, 244-6, 245, 251, 252, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, п. п. 14, 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №698, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки Відповідачем не враховано відсутність вчинення Позивачем будь-яких перешкод у проведенні перевірки, а також безпідставно притягнуто ОСОБА_1 чотири рази до відповідальності за вчинення одного й того ж самого правопорушення.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, положеннями вказаної частини статті 188-42 КпАП України передбачена відповідальність особи саме за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Як було встановлено раніше, підставою для позапланової перевірки Відповідачем визначено необхідність перевірки достовірності даних, наведених у повідомленнях про початок виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва садових будинків загальною площею до 300 кв. м за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Приписи п. п. 1, 2, 3, 4, 7 ч. 3 ст. 41 Закону визначають, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (далі - Порядок №553) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

За правилами п. 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно по п. 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Приписи п. 12 Порядку №553 визначають, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані, зокрема, надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв'язку або вручати особисто під розписку керівнику суб'єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб'єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб'єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Відповідно до п. 13 Порядку №553 суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

При цьому, передбаченим у п. 13 Порядку №553 правам суб'єкта містобудування кореспондують обов'язки останнього, зокрема, допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (п. 14 Порядку №553).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що такий захід державного архітектурно-будівельного контролю, як позапланова перевірка, повинен здійснюватися у присутності суб'єкта містобудування, який має ознайомитись з його результатами, зокрема, з актом перевірки, приписом, протоколом та отримувати примірники цих документів, а також має право на надання пояснень, документів, які спростовують порушення, заперечень, тощо.

Водночас, у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб'єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб'єкта містобудування, якому у визначений Порядком №553 строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки, такий суб'єкт містобудування несе відповідальність за наведені дії у вигляді штрафу.

При цьому слід враховувати, що вказаними положеннями окремо передбачено відповідальність суб'єкта містобудування, як за недопуск до проведення перевірки, так і за відсутність посадових осіб такого суб'єкта містобудування на об'єкті будівництва у разі отримання останнім повідомлення про проведення перевірки.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що відсутність ОСОБА_1 як замовника будівництва або уповноваженої ним особи перед початком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням вимог абз. 1 п. 9 Порядку №553 унеможливило проведення Департаментом ДАБІ у Київській області перевірки, що, за своїми правовими наслідками збігається з недопуском посадових осіб до проведення перевірки. Відтак, твердження суду першої інстанції про те, що недопущення посадових осіб до перевірки може мати місце виключно у випадку протиправних дій суб'єкта містобудування, є передчасним.

Крім того, не можна вважати належними доказами, що свідчать про об'єктивну неможливість ОСОБА_1 або його уповноваженого представника бути присутніми під час проведення перевірки 07.09.2017 року, надані останнім до матеріалів справи лист від 05.09.2017 року та фото повідомлення у програмі зв'язку «Viber», оскільки викладені у даних документах обставини перебування у відпустці та неможливості прибуття жодної іншої уповноваженої особи для проведення перевірки Позивачем жодним чином не підтверджуються.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 254 КпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення, в останніх містяться записи головного інспектора будівельного нагляду Департаменту ДАБІ у Київській області Сергійчука К.В. про те, що Позивач від підписання та отримання протоколів відмовився. Наведені обставини, на переконання судової колегії, свідчать про те, що відповідними записами підтверджується й факт відмови особи від підпису у графах, де міститься роз'яснення прав та обов'язків, передбачених ст. 268 КпАП України.

Крім того, факт отримання протоколів ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 30.09.2017 року, в яких поряд з іншим містилися роз'яснення прав та обов'язків останнього, а також були зазначені дата, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як було встановлено раніше, Позивач був належним чином сповіщений про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що, на переконання судової колегії, у повній мірі надавало йому можливість використовувати засоби юридичного захисту.

Висновки суду першої інстанції щодо порушення Відповідачем положень ст. 36 КпАП України щодо безпідставного притягнення Позивача чотири рази за одне й те ж саме правопорушення колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 36 КпАП України при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто, за загальним правилом адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Водночас стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, накладається в випадку вчинення різних адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

Крім іншого, судова колегія погоджується з доводами Апелянта про неможливість застосування до спірних правовідносин положень Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №698, оскільки вказаний нормативний акт визначає механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, під яким положення ч. 1 ст. 41-1 Закону розуміють сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Натомість правове регулювання процедури здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб'єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, врегульовано приписами ст. 41 Закону та Порядком №553.

Крім іншого, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що, як вірно зазначив Апелянт, матеріалами справи не підтверджується повідомлення Відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи, а також направлення на його адресу копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 8, 11 ст. 126 КАС України у випадку відсутності у адресата офіційної електронної адреси повістка вручається під розписку. Повістка може бути вручена безпосередньо в суді. Суд може за згодою учасника справи видати йому повістку для вручення іншій особі, яка викликається до суду.

Повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 129 КАС України учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Разом з тим, всупереч наведених норм матеріали справи не містять доказів належного повідомлення Департаменту ДАБІ у Київській області по дату, час та місце судового розгляду справи, адже складені 07.05.2018 року та 16.05.2018 року повістки про виклик до суду (а.с. 22, 30) не містять доказів їх відправлення адресату - Департаменту ДАБІ у Київській області, а складена 21.05.2018 року телефонограма (а.с. 31) не підтверджує її отримання Відповідачем з огляду на відсутність у ній прізвище, ім'я і по батькові, а також посади особи, яка прийняла телефонограму від імені Департаменту ДАБІ у Київській області. Відтак твердження Апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині незабезпечення повідомлення Відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи, знайшли своє підтвердження.

Твердження Позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що остання не відповідала вимогам ст. 296 КАС України, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на те, що у повному тексті судового рішення, отриманого Департаментом ДАБІ у Київській області, дата його прийняття зазначена - 09.08.2018 року, у той час як доказів отримання Відповідачем ухвали від 08.06.2018 року про виправлення описки у даній рішення матеріали справи не містять. Щодо зазначення невірної адреси Позивача в апеляційній скарзі, то на етапі вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі перевіряється відповідність її вимогам ст. 296 КАС України в частині зазначення такої адреси взагалі, що не звільняє суд від обов'язку здійснювати повідомлення учасників про дату, час та місце судового розгляду належним чином на правильні засоби зв'язку.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини, які свідчать наявність у діях Позивача складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 188-42 КпАП України, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження Дніпровського районного суду міста Києва про наявність правових підстав для скасування постанов у зв'язку з відсутністю доказів недопущення посадових осіб Департаменту ДАБІ у Київській області, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовані матеріального та порушені норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення - задовольнити повністю.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 21» листопада 2018 року.