Справа № 373/2541/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа №373/2541/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13611/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2015 року (головуючий суддя Залеська А.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року (головуючий суддя Ключкович В.Ю., Петрик І.Й., Собків Я.М.) у справі №373/2541/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії по перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду в місті Переяславі-Хмельницький та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області у перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної їй 25 вересня 2012 року пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу по Україні 2001,20 грн., що був визначений у 2011 році, який передував зверненню за призначенням пенсії.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за віком. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області здійснити з 13 березня 2015 року перерахунок пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1, застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в Україні, визначений для таких цілей у 2011 році, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 1 вересня 2001 року ОСОБА_1, як працівник освіти (вихователь дошкільного закладу) вийшла на пенсію за вислугу років, у зв'язку з чим звільнилась з роботи.

12 вересня 2001 року наказом начальника міського відділу освіти виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради її призначено на посаду завідувача дошкільного закладу «Сонечко».

Тобто, виплата пенсії тривала десять днів та припинилась 11 вересня 2001 року.

24 березня 2012 року позивачка досягла передбаченого законом пенсійного віку (55 років 6 місяців) та 5 жовтня 2012 року звернулась до управління Пенсійного фонду в м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Відповідачем було зроблено перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років та переведено з одного виду пенсії на інший з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який використовувався при призначенні їй пенсії за вислугу років, та який з урахуванням Постанови КМ України № 327 від 23.04.2012 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» був змінений на показник 2007 року для всіх призначених до 2008 року пенсій.

11 жовтня 2012 року позивачу нарахована пенсія за віком в розмірі 987,10 грн. при стажі роботи 39 років 11 місяців 17 днів, яку вона отримує з 25 вересня 2012 року.

При нарахуванні ОСОБА_1 у жовтні 2012 року пенсії за віком управління Пенсійного фонду в м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області керувалось положеннями ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де визначено загальне правило переведення з одного виду пенсій на інший.

Задовольняючи позов, суди виходили з неправомірності застосування відповідачем до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Суд апеляційної інстанції в обґрунтування свого рішення також послався на правову позицію Верховного Суду України, викладеної у постанові від 9 червня 2015 року у справі №21-550а15, відповідно до якої у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-ІV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що в даному випадку мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, у зв'язку з чим пенсійним органом правомірно застосовано норми частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з п. 2, 16 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше у жовтні 2012 року після досягнення віку 55 років 6 місяців.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Такий висновок повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), згідно з якою ч. 3 ст. 45 №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, тому якщо особі було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку така особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, слід вважати що за призначенням такої пенсії особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший. Отже, показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а не той, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17 підтримала таку правову позицію.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про необґрунтованість використання відповідачем механізму переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а тому при обчисленні її пенсії необхідно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком, як того вимагає ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, згідно резолютивної частини постанови суду першої інстанції, відповідача зобов'язано здійснити з 13 березня 2015 року перерахунок пенсії за віком, застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в Україні, визначений для таких цілей у 2011 році, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Саме такі вимоги заявлені у позові, натомість за змістом частини другої статті 40 Закону №1058-IV повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком, у зв'язку з чим, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням висновків, наведених у судових рішеннях, відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивача із застосуванням показника саме за три календарні роки, що перебували року призначенню пенсії за віком, тобто 2011, 2010, 2009 роки.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку по суті спору, проте помилково вказали у резолютивній частині про необхідність застосування відповідачем при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) лише за 2011 рік, в той час, як за висновками мотивувальних частин, повинен бути врахований показник за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни резолютивної частини постанови суду першої інстанції, шляхом зміни словосполучення «застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в Україні, визначений для таких цілей у 2011 році» на словосполучення «застосувавши показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2011, 2010, 2009 роки». В іншій частині судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 345, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі №373/2541/15-а змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2015 року словосполучення «…застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в Україні, визначений для таких цілей у 2011 році…» змінити на словосполучення «…застосувавши показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2011, 2010, 2009 роки…».

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду