Справа № 0440/5645/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2018 року Справа № 0440/5645/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
25 липня 2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018р. провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою від 22.06.2018 р. про призначення їй пенсії за віком.
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) рішенням у вигляді довідки від 25.06.2018 р. №167/03-17/27 повідомило їй, що дата, з якої вона буде мати право на пенсійну виплату, - 22.12.2022 р. (63 роки), на обліку в органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
При цьому в зазначеній вище довідці від 25.06.2018 р. №167/03-17/27 вказано, що вік, визначений у ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», становить 58 років 6 місяців, а страховий стаж, передбачений нормою зазначеної статті, - з 01.01.2018 р. пенсія за віком призначається жінкам після досягнення віку 58 років 6 місяців, які народились з 01.10.1959 р. по 31.03.1960 р., за наявності страхового стажу з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - не менше 25 років, наявний страховий стаж у ОСОБА_1 - 20 років 4 місяці 28 дні.
Ураховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 вважає, що тим самим ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно відмовило їй у призначені пенсії за віком, та просить суд зобов'язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області додатково зарахувати до загального трудового стажу період її роботи в колгоспі ім. Кірова, КСП Кірова та ТОВ «Надія», а саме: за 1996 рік - врахувати 1 рік трудового стажу, а не 30 днів виходу на роботу (1 місяць і 4 дні), за 1997 рік - 1 рік трудового стажу, а не 25 днів виходу на роботу (1 місяць), 1998 рік - 1 рік трудового стажу, а не 9 місяців 1 день, за 1999 рік - 1 рік трудового стажу, за 2000 рік - період з 01.01.2000 року по 20.09.2000 року, тобто 8 місяців і 10 днів (період, що йде після 20.09.2000 року і надалі, врахований), та призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право на призначення пенсії за віком за наявності страхового стажу не менше 25 років (з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р.) мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: зокрема 58 років 6 місяців, які народились з 01.10.1959 р. по 31.03.1960 р.
При цьому, повноважний представник відповідача у поданому відзиві зазначив, що у трудовій книжці ОСОБА_1 вказано про прийняття її в члени колгоспу ім. Кірова (перейменовано в КСП ім. Кірова) 04.04.1987 р. та виключення її з членів колгоспу 26.04.2000 р., але всі записи, всі розділи про фактично відпрацьовані дні за час роботи в колгоспі не завірені підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженою правлінням колгоспу особою та печаткою. За твердженнями відповідача, враховуючи, що обчислення стажу роботи селян має певні особливості, з огляду на те, що в багатьох із них праця сезонна, слід мати на увазі, що період праці в колективному господарстві після 1965 року зараховують до стажу залежно від виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховують тільки час його роботи за фактичною тривалістю.
Крім того, внаслідок ліквідації КСП ім. Кірова всі документи колгоспу були передані на зберігання до архівної установи Новокиївської сільської ради, що виключає юридичну можливість підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 в КСП ім. Кірова показами свідків, бо такі приймаються виключно у разі відсутності документів в архівній установі. Також за поясненнями відповідача, показами свідків неможливо встановити час роботи позивача за фактичною тривалістю. А архівна довідка не скасована та є достовірною, спору з приводу врахування наданих документів немає, позивачу не було відмовлено в зарахуванні належним чином підтвердженого стажу роботи. Тобто як зазначив відповідач, фактично ОСОБА_1 не згодна з тим, яку кількість трудоднів вказано в архівних довідках, бо загальний стаж її роботи складає 20 років 4 місяці 28 днів (при необхідних 25 років), а це є недостатнім для призначення їй пенсії за віком. Таким чином, управління діяло у спосіб, прямо передбачений законодавством.
Відтак, з посиланням на відповідні норми чинного пенсійного законодавства, та враховуючи зазначене вище, відповідач просить суд в задоволенні пред'явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
У судове засідання, призначене на 03.10.2018 р., сторони або їх повноважні представники до зали судового засідання не з'явились.
При цьому, суд зазначає, що 03.10.2018 р. за вх. № 6975-ел електронною поштою на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а від представника відповідача - клопотання за вх. № 6981-ел про подальший розгляд справи без його участі, із зазначенням про заперечення проти задоволення позовних вимог.
З урахуванням положень ст. 229 КАС України, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст. ст. 192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи, безпосередньо 03.10.2018 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 КАС України, враховуючи неявку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
22.06.2017 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахунок їй пенсії за віком.
За відомостями із зазначеної вище заяви, ОСОБА_1 додала до неї копії таких документів, як: трудова книжка (у кількості 2); довідка про заробітну плату (у кількості 1) № 294 від 21.05.2018 р.; документ про стаж (у кількості 1) № 295 від 21.05.2018 р.
Крім того, в матеріалах пенсійної справи позивача містяться копії таких документів, як: паспорт НОМЕР_2; ідентифікаційний код; атестат НОМЕР_3 від 18.07.1978 р.; свідоцтво про укладення шлюбу від 21.10.1982 р.; свідоцтво про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дата видачі 23.10.1985 р. НОМЕР_4; свідоцтво про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_5; довідка виконавчого комітету Новокиївської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області №307 від 31.05.2018 р.; довідка про відпрацьовані дні № 295 від 21.05.2018 р.; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 294 від 21.05.2018 р.; індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області довідкою від 25.06.2018 р. за вих.№ 167/03-17/27 про наявний страховий стаж повідомило ОСОБА_1 про те, що ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачений страховий стаж з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - не менше 25 років, та дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 22.12.2022 року (63 роки). При цьому наявний у неї страховий стаж становить 20 років 4 місяці 28 дні.
Крім того, відповідач у своєму відзиві також зазначив, що наявний загальний страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком, та фактично вона не згодна з тим, яку кількість трудоднів вказано в архівних довідках.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 24 Конституції України, гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній 21.02.2018 р., тобто станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого, зокрема, абзацом першим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки після досягнення ними, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.
Згідно з вимогами ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (в редакції чинній 23.06.2017 р., тобто станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи: зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.
Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (в редакції чинній 16.05.2017 р., тобто станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до абз. 2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній 10.06.2018 р., тобто станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
До стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об'єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора;
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;
г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв'язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання;
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;
е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;
є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;
ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;
з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відтак, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зважаючи на п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110 (далі - Інструкція №58, в редакції від 14.11.2014 р., чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до норм Постанови «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члену колгоспу.
Трудові книжки відкриваються на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. В трудову книжку колгоспника вносяться такі дані: відомості про колгоспника: прізвище, ім'я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: зарахування до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу; відомості про трудову участь: визначення річного мінімуму трудової участі в колективному господарстві та її виконання.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Загальною Декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Крім того, у тексті наведеного вище рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, є цілком неприйнятним, оскільки користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві, так і відзиві до неї, суд зазначає наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови в призначені пенсії ОСОБА_1, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з досягненням нею віку 58 років, стало не включення до загального трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1996 р. по 20.09.2000 р. в колгоспі ім. Кірова, який згодом було перейменовано в КСП Кірова та ТОВ «Надія».
Відповідачем в порушення норм ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», якою визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 58 років, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року, було протиправно не враховано до загального трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1996 р. по 20.09.2000 р. різноробочою в колгоспі ім. Кірова, правонаступниками якого є КСП Кірова та ТОВ «Надія», у зв'язку з не підтвердженням кількістю відпрацьованих вихододнів, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
При цьому, суд зазначає, що з копії трудової книжки позивача вбачається, що остання дійсно в період з 01.01.1996 р. по 20.09.2000 р. працювала різноробочою в колгоспі ім. Кірова, який згодом було перейменовано в КСП Кірова та ТОВ «Надія». Крім того, цей факт підтвердили суду своїми письмовими поясненнями і інші особи, які працювали разом з ОСОБА_1 у зазначеному колгоспі та в зазначений період. Такі пояснення містяться в матеріалах справи, зокрема від ОСОБА_4, ОСОБА_5, та підтверджуються копіями їхніх паспортів та трудових книжок, а також копіями трудових книжок ОСОБА_6, ОСОБА_7.
Відтак, суд зазначає, що відповідач, оформивши у відповідь на заяву позивача про призначення пенсії за віком від 22.06.2018 р. довідку від 25.06.2018 р. за вих. № 167/03-17/27, тим самим повідомив їй про те, що вона не має права на призначення пенсії за віком станом на момент звернення, тобто станом на 22.06.2018 р., а не як було розраховано відповідачем, дата, з якої ОСОБА_1 буде мати право на пенсійну виплату, становить 22.12.2022 р. (63 роки). Тобто вирішив відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком станом на момент звернення 22.06.2018 р. З цього приводу суд акцентує увагу на тому, що позивач у віці 58 років 6 місяців відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» має право на призначення їй пенсії за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а не як помилково визначено відповідачем, за наявності страхового стажу не менше 25 років. Тим більше, як зазначив відповідач у довідці від 25.06.2018 р. за вих. № 167/03-17/27, та це підтверджується матеріалами справи, наявний страховий стаж у позивача становить - 20 років 4 місяці 28 дні.
Тобто відповідач порушив вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України та діяв не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, не запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована така відмова.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі №172/178/17 (2-а/172/21/2017) (адміністративне провадження №К/9901/3499/17), в якій зазначається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження соціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про обґрунтування позивачем належними доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вигляді довідки про наявний страховий стаж від 25.06.2018 р. №167/03-17/27 щодо не зарахування до загального трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1996 р. по 20.09.2000 р. різноробочою в колгоспі ім. Кірова, правонаступниками якого є КСП Кірова та ТОВ «Надія».
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції № 1/26 від 19.07.2018 р. на суму 705,00 грн. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України, з урахуванням переплати у розмірі 20 коп.
Ураховуючи задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вигляді довідки про наявний страховий стаж від 25.06.2018 р. №167/03-17/27 та зобов`язання зарахування до загального трудового стажу період роботи з 01.01.1996 р. по 20.09.2000 р., суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, а саме, судового збору, з урахуванням переплати у розмірі 705,00 грн. (сімсот п'ять гривень).
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення від 22.06.2018р., оформлене у вигляді довідки Управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 13 Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про наявний страховий стаж № 167/03-17/27 від 25.06.2018 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, до загального трудового стажу період її роботи з 01.01.1996 р. по 20.09.2000 р. різноробочою в колгоспі ім. Кірова, правонаступниками якого є КСП Кірова та ТОВ «Надія».
Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення від 22.06.2018 р., у зв'язку з досягненням останньою віку 58 років 6 місяців.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 705,00 грн. (сімсот п'ять гривень).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова