Справа № 292/570/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 292/570/18

Головуючий у 1-й інстанції: Рябенька Т.С.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

19 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року (прийняте у смт. Пулини) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

позивач 06.06.2018 звернувся із адміністративним позовом до Червоноармійського районного суду Житомирської області в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову Житомирської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1128/10100/17 від 19.04.2018, якою позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21.06.2018 поновлено ОСОБА_2 строк на оскарження постанови в справі про порушення митних правил №1128/10100/17 від 19.04.2018. У задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що відповідач, розглянувши справу про порушення митних правил без участі позивача діяв протиправно. Крім того, відповідачем вказано, що оскаржувану постанову прийнято з пропуском строку (шість місяців) встановленого ст. 467 МК України.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

20.09.2017 через пункт пропуску "Виступовичі-Нова Рудня" митного поста "Північний" Житомирської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_2 в митному режимі "транзит" ввезено на митну територію України автомобіль марки BMW 3ER REIHE, кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2, який до теперішнього часу за межі митної території не вивезений і у встановлений статтею 95 МК України до митного органу не доставлений.

Митним органом на адресу позивача було надіслано лист-запрошення позивачу прибути до 12.10.2017 до Житомирської митниці ДФС для надання пояснень з приводу порушення ним митних правил.

11.10.2017 позивач надіслав на адресу Житомирської митниці ДФС повідомлення про неможливість прибуття в строк, вказаний у листі Житомирської митниці ДФС, без зазначення підстав неявки та прохання повторного запросити його до митниці для надання пояснень щодо обставин та причин невивезення у встановлений строк транспортного засобу.

19.10.2017 Житомирською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил за №1128/10100/17 по факту скоєння позивачем порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 29.11. 2017о 10 год. 00 хв., який надіслано на адресу позивача.

27.11.2017 на адресу Житомирської митниці ДФС надійшло клопотання позивача від 24.11.2017 про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату у зв'язку з його перебуванням на лікуванні, при цьому жодних підтверджуючих документів не додав.

29.11.2017 відповідачем на адресу позивача був надісланий лист про відкладення розгляду справи та запропоновано заявитися до Житомирської митниці ДФС до 18.01.2018.

15.01.2018 на адресу Житомирської митниці ДФС надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату у зв'язку з його перебуванням на лікуванні, при цьому жодних підтверджуючих документів не додано.

19.01.2018 Житомирською митницею ДФС на адресу позивача було надіслано повідомлення про перенесення розгляду справи та позивачу запропоновано з'явитися до митного органу в період з 22 січня по 01 березня 2018 року.

23.02.2018 позивач знову звернувся до відповідача з письмовим клопотанням про перенесення розгляду справи у зв'язку з його перебуванням на лікуванні, не надавши підтверджуючих доказів, у зв'язку з чим, 23.03.2018 розгляд справи було перенесено та позивачу запропоновано з'явитися до Житомирської митниці ДФС до 19.04.2018.

07.05.2018 позивач надіслав на адресу Житомирської митниці ДФС клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття у вказаний строк та вказав, що отримав запрошення 22.04.2018, тобто після дати, на яку його було запрошено.

За таких обставин, 19.04.2018 справа про порушення митних правил була розглянута без участі позивача, а за результатами її розгляду відповідачем прийнято постанову №1128/10100/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що прийнята відносно нього постанова про порушення митних правил №1128/10100/17 від 19.04.2018 є незаконною та була прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, тоді як відповідачем повністю доведено провомірність оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умовами їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Статтею 93 МК України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 Митного кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб.

Частиною 3 ст. 470 МК України регламентовано, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 488 МК України вказано, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Положенням ст. 497 МК України передбачено, що у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Згідно ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, з наведених норм слідує, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 МК України.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на момент розгляду її справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Крім того, чинним законодавством встановлено відповідні строки прийняття суб'єктом владних повноважень рішень за результатами розгляду справи про порушення митних правил.

Згідно матеріалів справи, Житомирською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил за №1128/10100/17 від 19.10.2017 по факту скоєння позивачем порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 29.11.2017о 10 год. 00 хв. За адресою м. Житомир, вул. Перемоги, 25.

При цьому, на адресу Житомирської митниці ДФС надходили клопотання позивача від 24.11.2017, 15.01.2018, 23.02.2018, 07.05.2018 про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату, серед підстав відкладення було вказано про його перебуванням на лікуванні.

Проте, позивачем не надано жодних доказів його перебуванням на лікуванні ні митному органу ні суду, а тому, не підтверджено поважності причин його неприбуття до митного органу.

Відтак, суд звертає увагу на те, що право позивача бути присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил не є підставою для зловживання позивачем своїми правами та безпідставного затягування розгляду справи.

Крім того, Митним кодексом України закріплено процесуальні права та гарантії особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Законодавчо закріплений алгоритм дій притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є однією з гарантій особи на повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин у кожній конкретній справі з метою запобігання прийняттю протиправних рішень митними органами.

При цьому, надане особам право на заявлення клопотання, зокрема, про відкладення розгляду справи, за відсутності обґрунтованих доводів для такого відкладення, не є абсолютним та не може перешкоджати розгляду справи у розумні строки, якщо з дій особи вбачається зловживання наданим їй процесуальним правом.

Таким чином, доказів обмеження прав позивача у справі про порушення митних правил не встановлено.

При розгляді зазначеної справи колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" рішення від 07.07.1989, де вказано, що обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції також встановлено, що станом на 19.04.2018, тобто на час прийняття оскаржуваного рішення, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил, у зв'язку із чим відповідачем було розглянуто справу про порушення митних привал та прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 8 500 гривень.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що правопорушення позивачем вчинено 20.09.2017, протокол про порушення митних правил складено 19.10.2017, при цьому, у зв'язку із задоволенням клопотань позивача про перенесення розгляду справи за період з листопада 2017 року по травень 2018 року, оскаржувану постанову митним органом прийнято 19.04.2018, що підтверджує вжиття відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови всіх можливих та необхідних заходів для дотримання законодавчо визначеної процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та участі позивача у розгляді справи.

При цьому, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами відсутності порушень ним митних правил, передбачених ст. 95 та ч. 3 ст. 470 МК України, не надано інформацію стосовно місця перебування транспортного засобу та причин порушення ним вимог ст. 95, 470 МК України. Про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, внаслідок чого, останнього було законно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28.02.2018 у справі №361/2772/17.

Стосовно доводів апелянта про те, що перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитних перевезень більше ніж на десять дів, є закінченим на одинадцятий день та не може розглядатись як триваюче, слід вказати наступне.

Частиною 1 ст. 467 МК України вказано, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже, з наведеної норми слідує, що перелік триваючих порушень, наведений у ній є орієнтовним.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебувє під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митного кодексу України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду викладеного у постанові від 21.08.2018 у справі №131/2044/16-а.

Отже, вчинене позивачем правопорушення має триваючий характер, оскаржувана постанова про порушення митних правил накладена в межах встановленого законом строку, а тому доводи позивача про порушення митним органом строку притягнення до відповідальності є безпідставними.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про правомірність прийняття оскаржуваної постанови митного органу та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач просить повернути йому судові витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 1057,20 грн.

Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, судові витрати позивача на сплату судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.