Справа № 808/1015/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1015/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 червня

2018 року (суддя-головуючий Татаринов Д.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити пенсію за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пункту 4-4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо підвищення пенсій» з 20 грудня 2017 року та виплатити різницю з урахуванням раніше не виплачених сум.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив, що його загальний трудовий стаж складає 28 років 11 місяців 24 дні, що свідчить про наявність права на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26 серпня 2016 року. З березня 2017 року Позивач неодноразово звертався до Відповідача із заявами про призначення пенсії за віком, однак Відповідачем надавались відповіді про відмову у призначенні пенсії за віком у зв'язку з відсутністю законних підстав для такого призначення. Оскільки Відповідачем призначення пенсії за віком здійснено не було, тому Позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі №808/1015/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено повністю (а.с. 57-59).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що, Позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки він не звертався до управління ПФУ із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог статті 44 Закону № 1058-IV та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак у органу ПФУ відсутні підстав для призначення пенсії.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 68-71).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, в якому задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано той факт, що 20.12.2017 року Позивач у встановленому законом порядку звертався до Відповідача із заявою про призначення пенсії, але Відповідачем необґрунтовано було надано заявнику довідку про відмову в призначенні пенсії. При цьому, Позивач відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком з урахуванням наявності у останнього трудового стажу у розмірі 28 років 11 місяців та 24 дні.

Відповідачем - Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що для призначення пенсії Позивач мав звернутися до органу ПФУ особисто та виключно із заявою встановленого зразка, пред'явивши при цьому паспорт та надавши органу ПФУ документи про стаж та заробітну плату в оригіналах. Оскільки Позивач не виконав вимоги чинного законодавства щодо порядку звернення за призначенням пенсії у Відповідача були відсутні правові підстави для такого призначення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою від 22 січня 2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до якої було додано: копію паспорта та ідентифікаційного номера, копію трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 14). Вказана заява була направлена засобами поштового зв'язку та надійшла до Відповідача 26 січня 2018 року, про що сторонами не заперечувалось.

Відповідач своїм листом від 08 лютого 2018 року № 40/В-9 повідомив Позивача про порушення останнім порядку подання заяви про призначення пенсії, роз'яснив порядок звернення за призначенням пенсії та вказав, що з ксерокопії надісланої трудової книжки в деяких записах неможливо встановити правильність зазначення підстави для внесення запису тому для можливості визначення права на призначення пенсії Позивач має право звернутись до Дніпровського відділу обслуговування громадян Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з оригіналом трудової книжки. Крім того, у вказаному листі Відповідачем проведено попередній розрахунок загального страхового стажу на підставі надісланих документів (а.с. 15).

Визнання протиправними дій Відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є предметом судового спору у даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV; Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною п'ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з пп. 1.7. п. 1 Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що заява про призначення пенсії подається виключно особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, інші способи подання, у тому числі засобами поштового зв'язку, для такого виду заяв не передбачені.

У пункті 7 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 43).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що Позивач направив заяву від 22.01.2018 року про призначення пенсії з порушенням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, направивши її засобами поштового зв'язку.

При цьому, стосовно попередніх усних звернень Позивача до Відповідача щодо призначення пенсії, суд першої інстанції вірно зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачено усне звернення на призначення пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтвердження обставин щодо звернення Позивача до Відповідача із заявою про призначення пенсії до 22.01.2018 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності правових підстав для призначення пенсії Відповідачем на підставі, поданої Позивачем заяви від 22.01.2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі №808/1015/18 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі №808/1015/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова