Справа № 524/2795/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року

Київ

справа №524/2795/17

провадження №К/9901/17665/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 524/17665/18

за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Віталійовича, за участю третьої особи: Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області прийняту 27 вересня 2017 року у складі головуючого судді - Андрієць Д.Д., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, постановлену 13 листопада 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Старостіна В.В., суддів: Старосуда М.І., Яковенка М.М.,

І. Суть спору:

1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Віталійовича (далі - Інспектор, відповідач), за участю третьої особи: Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції в Полтавській області, у якому просив:

1.1. визнати дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП Дуканіча І.В. щодо складання постанови серії АР№603034 від 19 квітня 2017 року незаконними;

1.2. скасувати постанову серії АР № 603034 від 19 квітня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., провадження по справі закрити.

2. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 квітня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП Дуканічем І.В. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР№603034, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

2.1. В постанові зазначено, що 19 квітня 2017 року, о 21:03 год., керуючи транспортним засобом по просп. Свободи, 18 в м. Кременчуці, він здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, а саме жовтий, чим порушив п.8.7.3 «ґ» Правил Дорожнього Руху України (далі - ПДР України).

2.2. Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував і здійснив рух на мигаючий зелений сигнал світлофора. Крім того, при накладенні адміністративного стягнення відповідачем не було враховано характеру вчиненого ним правопорушення.

3. Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позову зазначив, що під час патрулювання в м. Кременчуці, рухаючись в патрульному автомобілі по просп. Свободи, 18, був виявлений транспортний засіб під керуванням позивача, який здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофора.

3.1. Вважає, що ним було прийнято правомірне рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною другою статті 122 КУпАП. Позивачу були роз'яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, строки та порядок сплати адміністративного штрафу.

4. Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в м. Кременчуці ДПП, проти задоволення позову також заперечувала. Зазначивши, що на місці зупинки транспортного засобу водій надав пояснення, у яких не заперечував факт здійснення проїзду на забороняючий сигнал світлофора і просив застосувати до нього стягнення у виді «попередження». Інспектор патрульної поліції не порушив процедуру винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

5. 19 квітня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Дуканічем І.В. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР№603034, якою ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

6. В постанові зазначено, що 19 квітня 2017 року о 21:03 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом BMW 3181, номерний знак НОМЕР_1, в м. Кременчуці по просп. Свободи, 18, здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, а саме жовтий, чим порушив п.8.7.3. «ґ» ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП.

7. На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду був наданий диск, на якому міститься відеозапис, здійснений нагрудною камерою інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Дуканіча І.В.

8. Судом за участю представника позивача та представника третьої особи був переглянутий вказаний відеозапис. Так, на відеозаписі зафіксовано, як після зупинки інспектором транспортного засобу під керуванням позивача, поліцейський повідомив йому про порушення ним правил дорожнього руху, зокрема про здійснення проїзду на забороняючий сигнал світлофора, на що позивач не заперечував вказаного факту і пояснював, що не помітив забороняючого сигнала.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

9. Автозаводський районний суд м. Кременчука постановою від 27 вересня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, в позові відмовив.

10. Суд першої інстанції, з позицією якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказані правопорушення, і доказів які мали спростувати факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи не надано та таких обставин не встановлено, матеріали справи містять всі належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, таким чином доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

11. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

12. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі позивач наполягає на протиправності оскаржуваної постанови Інспектора з підстав не доведеності вчинення ним адміністративного правопорушення, та наполягав на тому, що він керувався положенням п.8.11 ПДРУкраїни, відповідно до якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

13. У скарзі позивач просить рішення судів першої й апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

14. Відповідач відзив на касаційну скаргу не подав.

15. Представник третьої особи у своїх запереченнях на касаційну скаргу вказує на її необґрунтованість та безпідставність, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

18. На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

19. Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

20. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

21. Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

22. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

23. Згідно з п.п «ґ» п.8.7.3 ПДР України «жовтий» забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

24. Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

25. Стаття 69 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

26. Стаття 72 КАС України (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

27. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

28. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

29. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

30. Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

31. Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

32. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

33. Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

34. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

35. Частиною першою статті 341 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

36. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

VI. Позиція Верховного Суду

37. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

38. Колегія суддів погоджується з висновками судів, що наданий Відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України.

39. Доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення, спростовуються матеріалами справи та наданим відеозаписом.

40. За таких обставин, не заслуговують уваги доводи позивача про те, що він керувався положенням п.8.11 ПДР України, відповідно до якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

41. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

42. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

43. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

44. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець