Справа № 826/5902/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5902/18 Головуючий у І інстанції - Келеберда В.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив визнати дії протиправними; зобов'язати Відповідача провести обчислення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності Позивачу, який є інвалідом війни 3 групи, згідно зі ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 60 % заробітку, обчисленого відповідно до ч.ч. 1, ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 09.03.2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що він звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 60% заробітку, обчисленого відповідно до частин 1, 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 09 березня 2017 року, однак листом від 28.02.2018 року № 3651/14/Л-22 Відповідачем відмовлено Позивачу з причини того, що останній має звання підполковника, що не дає право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі 60 % від заробітної плати, яка визначена ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, Позивач вважає, що така відмова Відповідача порушує його право на перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 60% заробітку, обчисленого відповідно до частин 1, 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року відмовлено у задоволені позову повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, судом першої інстанції не досліджено та, на підставі яких документів або нормативних документів, Відповідач самостійно переводить Позивача з пенсії по інвалідності як інваліда війни 3-ї групи, на пенсію по інвалідності загального захворювання.

Відповідачами відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, Позивач з 14.02.1995 року отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

09 березня 2017 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка була останньому призначена.

У відповідності до Атестату про зняття з обліку № 577 пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплачена позивачу по 31.03.2017 року.

10 травня 2017 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки, оскільки Відповідачем пенсія позивача була розрахована з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 року.

Проте, Відповідачем було відмовлено в такому перерахунку.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у справі № 754/7376/17 задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. 29-30). Визнано неправомірним дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, починаючи з 09.03.2017 року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у справі № 754/7376/17 залишено без змін (а.с. 92-94).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі № 754/7376/17 суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про те, що у Позивача було достатньо підстав для призначення йому пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки на підставі ст. 26, 27, 40 Закон № 1058-IV, а тому було зобов'язано Відповідача здійснити відповідні призначення та виплату пенсії Позивачу.

Відповідачем було виконано рішення у справі № 754/7376/17, що стороною Позивача не заперечується.

Однак в листопаді 2018 року Позивач отримав нараховану пенсію, яка знову, на думку Позивача, була неправильно розрахована.

22 січня 2018 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про проведення обчислення його пенсії по інвалідності як інваліду війни ІІІ групи згідно з ст. 21 Закону № 2262-ХІІ у розмірі 60% заробітку, обчисленого відповідно до чч. 1, 2 ст. 40 № 1058-IV.

Листом від 28.02.2018 року № 3651/14/Л-22 Відповідачем відмовлено Позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до норм Закону № 1058-IV з причини того, що останній має звання підполковника, що не дає право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі 60 % від заробітної плати, яка визначена ст. 40 Закону № 1058-IV.

Відмовляючи у задоволенні даного адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Позивача є неправомірними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV призначається одна пенсія за її вибором.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 цього Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, пенсія по інвалідності військовослужбовця та пенсія по інвалідності на загальних підставах є різними видами пенсії, а відтак й розрахунок таких пенсій здійснюється відповідно або до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивач не обмежений у праві вибору пенсії та може перейти на пенсію відповідно до норм Закону № 2262-XII, якщо розмір його пенсії за Законом № 2262-XII більший.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у справі № 754/7376/17, Відповідачем було проведено Позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у відповідності до вимог Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, починаючи з 09.03.2017 року з урахуванням проведених виплат.

Тобто, станом на день звернення до суду з адміністративним позовом Позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), яка передбачена саме нормами Закону № 1058-IV.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідачем не було порушено права Позивача, оскільки перерахунок пенсії ОСОБА_2 по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), яка передбачена нормами Закону № 1058-IV є правомірним.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький