Справа № 480/3943/18
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 р. Справа №480/3943/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3943/18 за позовом ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач, Сумське ОУПФУ) про зобов'язання повернути кошти у розмірі 6400,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що при купівлі квартири ним було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об'єкта. При цьому, у відповідності до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" він не є платником такого збору, оскільки квартира придбана ним вперше. При зверненні до відповідача із заявою повернути зайво сплачені кошти, йому було відмовлено.

Ухвалою суду від 24.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві проти позову заперечував і зазначив, що позивачем не підтверджено придбання житла вперше. Крім того, Управління Пенсійного фонду України є органом, що контролює справляння надходжень бюджету та направляє подання затвердженої форми до органу казначейства на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, а не повертає кошти.

Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 25.07.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.10-11). Укладений договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу за №1462 25.07.2018.

При укладенні договору згідно вимог п. 15-3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 "Про затвердження порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об'єкта купівлі-продажу, що становить 6400,00 грн. за квитанцією №ПН 220029 від 25.07.2018 (а.с.9).

21.09.2018 ОСОБА_2 звернувся до Сумського ОУПФУ із заявою про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 6400,00 грн., у зв'язку з тим, що у відповідності до 21.09.2018 ОСОБА_2 звернувся до Сумського ОУПФУ із заявою про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 6400,00 грн., у зв'язку з тим, що у відповідності до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" він не є платником такого збору (а.с.13). п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" він не є платником такого збору (а.с.13).

У листі-відповіді №625/Р від 27.09.2018 відповідачем було зазначено, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією відносно прав власності на нерухоме майно. Таким чином, у випадку надання органам Пенсійного фонду відповідного документа про визнання громадянина особою, що придбаває нерухоме майно вперше, виданого органом, до компетенції якого це відноситься, він буде звільнений від сплати збору. Враховуючи, що на сьогодні такого органу не існує, особою, що придбаває житло вперше, громадянин може бути визнаний в судовому порядку (а.с.14).

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше тощо.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Станом на час придбання позивачем нерухомості 25.07.2018, як і станом на час розгляду справи в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Згідно пояснень представника позивача, ОСОБА_2 придбано майно вперше; до укладення договору купівлі-продажу від 25.07.2018 інша нерухомість ним не придбавалася.

У суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів твердження представника позивача про відсутність фактів придбання ОСОБА_2 нерухомого майна до укладення договору купівлі-продажу від 25.07.2018.

Зокрема, позивачем надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, в якому зазначено, що за позивачем зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1. Інші відомості про право власності у фізичної особи ОСОБА_2 відсутні (а.с.15-16).

Проте, суд зазначає, що вказані установи не володіють повною інформацією щодо набуття позивачем права власності на житло.

Зокрема, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо нерухомого майна, набутого після 01.01.2013, тоді як інформація щодо попередньо укладених правочинів з набуття права власності на нерухоме майно згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не обов'язково має міститься в Реєстрі.

При цьому, згідно листа-відповіді Сумського ОУПФУ №625/Р від 27.09.2018 відповідних доказів про придбання нерухомого майна вперше не надано (а.с.14); відсутні вони і в матеріалах справи.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що Пенсійний фонд України (в даному випадку Сумське ОУПФУ) зобов'язаний довести, що позивач придбав житло згідно договору від 25.07.2018 не вперше, а не вимагати від позивача доказів придбання ним житла вперше, які об'єктивно відсутні.

За відсутності відповідних доказів позивач має право на повернення суми сплаченого збору, як помилково сплаченого, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж.

За таких обставин, відмова відповідача повернути ОСОБА_2 сплачену суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не може бути визнана обґрунтованою.

Поряд з цим, згідно чинного законодавства збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується на рахунки органів Державної казначейської служби України, тому і повертатися ці кошти мають в порядку, визначеному для повернення бюджетних коштів, а не стягуватися з Сумського ОУПФУ за судовим рішенням.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, і він визначає випадки, за яких органи Державної казначейської служби України зобов'язані виконувати операції з повернення помилково або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п. 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно, для стягнення на користь позивача помилково сплачених коштів Сумське ОУПФУ має звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає за необхідне для захисту порушених прав позивача зобов'язати відповідача вчинити дії щодо повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 6400,00 грн. за квитанцією №ПН 220029 від 25.07.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. за квитанцією № 0.0..1 від 18.10.2018 (а.с.4).

Таким чином, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Сумського ОУПФУ.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 262-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40000, ) вчинити дії щодо повернення ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, 93105, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 6400,00 грн. за квитанцією №ПН 220029 від 25.07.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, 93105, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40000, ).

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.11.2018 року.

Суддя В.М. Соколов