Справа № 804/889/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/889/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року (суддя Жукова Є.О.) у справі №804/889/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНІЛ" до відповідача-1 відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и В :

ТОВ «ВІНІЛ» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.01.2018р. ВП №48199893, якою до підприємства застосовані штрафні санкції за невиконання рішення суду у розмірі 5100,0грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що застосування штрафний санкцій може мати місце виключно у випадку невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У спірному випадку, як зазначав позивач, таких обставин встановлено не було, у зв’язку з чим державним виконавцем неправомірно застосовано до підприємства штрафні санкції у розмірі 5100,0грн.

РішеннямПостановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано встановленими обставинами справи, які, за думку суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про невиконання позивачем судового рішення без поважних причин. Такі висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні, був зобов’язаний оплатити товариству з обмеженою відповідальністю «Оптилат» (Латвія) вартість поставленого товару та штрафні санкції. З метою виконання рішення суду, позивач звертався до кредитора із листом про надання реквізитів банківських рахунків з метою перерахування коштів, але вказане звернення було залишено без відповіді, що унеможливило виконання рішення суду у встановлені державним виконавцем строки. Оскільки, вказані обставини не були враховані державним виконавцем, то суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з’ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про

відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності оскарженого рішення державного виконавця. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що не виконання судового рішення, у встановлений державним виконавцем строк, є підставою для застосування до боржника штрафних санкцій. При цьому, заявник апеляційної скарги звертає увагу на те, що виконавче провадження відносно позивача тривалий час знаходиться на виконанні, але позивачем не вчинялося дій з метою виконання обов’язків, які на нього покладено рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на виконанні у відділі примусового виконанні рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2к-2/10, який виданий 18.12.2014 р. Бабушінським районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про зобов’язання ТОВ “Вініл” () оплатити ТОВ “ОПТИЛАТ” 107 104 євро – вартість поставленого, але не оплаченого товару, 39 094,41 євро – штраф у розмірі 0,1 % від несплаченої суми боргу 8 586, 35 євро – три відсотки річних від простроченої суми 8 519, 35 євро понесених витрат по сплаті арбітражного збору, а всього – 163 304,11 євро.

Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом відкрито 21.07.2015р. та надано боржнику строк для добровільного виконання до 28.07.2015р.

07.12.2017 р. за №02147/17977 державним виконавцем винесено вимогу від 07.12.2017 р., якою вимагалось: 1. ТОВ “Вініл” виконати вимоги виконавчого листа №2к-2/10 виданого 18.12.2014 р. Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, а саме: оплатити Товариству із обмеженою відповідальністю “ОПТИЛАТ” (Мейстрау-1, Юрмала, L.V. -2011, Латвія) 107 104 євро – вартість поставленого, але не оплаченого товару, 39094,41 євро – штраф у розмірі 0,1 % від несплаченої суми боргу, 8586,35 євро – три проценти річних від простроченої суми, 8519,35 євро понесених витрат по сплаті арбітражного збору, а всього – 163 304,11 євро (сто шістдесят три тисячі триста чотири євро і 11 євро центів) про що повідомити відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області письмово з наданням до відділу додатково документів підтверджуючих виконання даного рішення суду; 2. ТОВ “Вініл” не пізніше 3-денного терміну з моменту отримання даної вимоги надати до відділу примусового виконання рішень інформацію про заходи, які було здійснено боржником, спрямовані на виконання вимог виконавчого листа Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по вказаній справі (з наданням до відділу документів, які б підтверджували факт виконання вимог виконавчого документу).

16.01.2018р. державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу, якою за невиконання боржником рішення суду, ненадання жодної інформації з приводу його можливого виконання або з приводу поважності причин його невиконання накладено на боржника – Товариство з обмеженою відповідальністю “Вініл” (вул. Героїв Сталінграду, 174, м.Дніпропетровськ, 49057, , штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням державного виконавця позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Так, встановлені обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2015р., якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 28.07.2015р., отримано позивачем 27.07.2015р.

Враховуючи фактичний час отримання боржником вказаної постанови та заяву боржника з цього приводу, державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, якою провадження виконавчих дій відкладено до 07.08.2015р.

В подальшому, державним виконавцем 10.08.2015р. прийнято постанову про відкладення провадження виконавчих дій, якою провадження виконавчих дій відкладено до 17 серпня 2015 року.

17.08.2015р. до відділу примусового виконання рішень надійшла ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.08.2015р., якою зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2к-2/10 до розгляду справи.

На виконання вказаного судового рішення, державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

07 грудня 2017 року виконавче провадження поновлено, про що державним виконавцем винесена відповідна постанова.

Таким чином, у період з 17.08.2015р. по 07.12.2017р. виконавче провадження було зупинено на підставі рішення суду.

08.12.2017р. на адресу підприємства – боржника державним виконавцем направлена вимога від 07.12.2017р. стосовно виконання зазначеного рішення суду. Вказаною вимогою, як зазначено вище, боржника було зобов’язано виконати рішення суду та протягом 3-денного терміну з моменту отримання даної вимоги надати до відділу примусового виконання рішень інформацію про заходи, які було здійснено боржником, спрямовані на виконання вимог виконавчого листа.

Як зазначено вище, вказані обставини сторонами не заперечуються та про вказаний хід виконавчого провадження заявником зазначено в апеляційній скарзі.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що вимогу державного виконавця отримано позивачем 11.01.2018р.

У межах триденного строку, з урахуванням вихідних днів, 15.01.2018р. позивачем надано державному виконавця відповідь, якою, зокрема, повідомлено те, що боржник 12.01.2018р. звернувся до ТОВ «Оптилат» з пропозицією надати реквізити банківських рахунків з метою перерахування коштів.

З оскарженої постанови державного виконавця вбачається, що фактично підставою для застосування штрафних санкцій стало не виконання позивачем судового рішення станом на 16.01.2018р.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов’язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, виконавець зобов’язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов’язує боржника вчинити певні дії передбачена ст..75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що з часу відкриття виконавчого провадження позивачем фактично не було виконано рішення. Невиконання рішення суду з часу відкриття виконавчого провадження обумовлено зупиненням стягнення на підставі виконавчого листа №2к-2/10 до розгляду цивільної справи, яка стосувалася правомірності відкриття виконавчого провадження. При цьому, суд враховує те, що до зупинення виконавчого провадження державним виконавцем виносилися постанови про відкладення провадження виконавчих дій, що свідчить про наявність поважних причин невиконання боржником судового рішення у строки, які встановлено державним виконавцем і поважність цих причин визнана державним виконавцем.

Після набрання законної сили рішенням суду у справі №200/15951/15-ц, у межах якої було зупинено стягнення, 08.12.2017р. державним виконавцем направлено боржнику вимогу, у тому числі про виконання судового рішення, яку останнім отримано 11.01.2018р.

У межах зазначено державним виконавцем строку боржником повідомлено, які ним вчинено дії щодо виконання рішення суду та що перешкоджає фактичному виконанню рішення суду. А саме повідомлено те, що божник 12.01.2018р. звернувся до ТОВ «Оптилат» з пропозицією надати реквізити банківських розрахунків з метою перерахування коштів.

Тобто, не можливість виконати рішення суду позивач пов’язував з відсутністю реквізитів стягувача.

Суд вважає, що відсутність у боржника реквізитів для перерахування коштів безумовно є поважної причиною неможливості виконання рішення суду.

При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що такі реквізити банківських рахунків відсутні як у постанові про відкриття виконавчого провадження так і у вимозі державного виконавця від 07.12.2017р.

Не погоджуючись з такими аргументами позивача, заявник апеляційної скарги вказує на те, що позивач був обізнаний про банківські реквізити рахунків ТОВ «Оптилат» про, що свідчать наступні обставини. Так, позивач звертався до суду із заявою щодо неправомірності дій державного виконавця. За наслідками розгляду справи №200/15951/15-ц, у межах якої зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2к-2/10, постановлено ухвалу від 26.05.2017р., яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017р. та з тексту якої вбачається, що представник ТОВ «Оптилат», разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, до державної виконавчої служби подав реквізити для зарахування коштів.

З приводів таких доводів заявника апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що обставини, які встановлені судовими рішеннями в інших справах, не свідчать про те, що про реквізити банківських рахунків ТОВ «Оптилат» був обізнаний позивач та не підтверджують того, що державним виконавцем, у межах виконавчого провадження, було повідомлено боржника про відповідні реквізити для перерахування коштів. При цьому, суд враховує і те, що в зазначених судових рішеннях, на які посилається заявник апеляційної скарги, не зазначено конкретних реквізитів банківських рахунків ТОВ «Оптилат».

Таким чином, встановлені обставини у цій справі не дають підстави стверджувати про те, що позивач був повідомлений належним чином чи взагалі був обізнаний про конкретні реквізити банківських рахунків саме ТОВ «Оптилат», на які слід перерахувати кошти.

Отже, враховуючи те, що відсутність у боржника реквізитів банківських рахунків на які необхідно перерахувати кошти, є поважною причиною невиконання судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного виконавця не існувало правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій.

Встановивши зазначені обставини справи та дослідивши аргументи заявника апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі №804/889/18 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строки, визначені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк