Справа № 2а-11277/11/1370
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-11277/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/48489/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Лунь З.І. від 13 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого Макарика В.Я., суддів Большакової О.О., Пліша М.А. від 22 березня 2018 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, заміненої Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області, до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року Державна податкова інспекції у Шевченківському районі м. Львова, замінена ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року правонаступником Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області (далі - позивач/Інспекція), звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_3 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 158 900,00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що відповідач при першій реєстрації трьох транспортних засобів не сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника у судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум податку з власників транспортних засобів та врахували скасування державної реєстрації транспортних засобів за відповідачем.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Інспекція подала касаційну скаргу, в якій просила їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач послався на відсутність доказів фактичної сплати податку до бюджету ОСОБА_3, що має визначальне значення для вирішення спору.

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надав інформацію Державній податковій адміністрації у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 - 2010 років здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні, та відомості про сплату ними податку, які підлягали перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і відповідача.

Відповідно до розрахунку Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, яка підлягала сплаті відповідачем при першій реєстрації транспортних засобів, становила: за транспортний засіб марки MAN 10.224, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 р.в. - 68710,00 грн.; транспортний засіб марки MAN 18.224, державний номерний знак НОМЕР_2, 1999 р.в. - 68710,00 грн.; транспортний засіб - марки MERCEDES BENZ 108CDI, державний номерний знак НОМЕР_3, 1999 р.в. - 21480,00 грн., а всього 158900,00 грн.

Довідками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова від 10 серпня 2011 року №19779/19-020, №19773/19-020 та №19769/19-020 підтверджується, що при здійсненні державної реєстрації вказаних транспортних засобів до бюджету не надійшла сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті при реєстрації транспортного засобу вперше.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з огляду на наступне.

Податок з власників транспортних засобів, самохідних машин і механізмів, порядок його обчислення і сплати встановлювався Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року № 1963-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з положенням статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (частина 4 статті 5 цього Закону).

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (частина 6 статті 5 цього ж Закону).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Абзацом першим пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року N 1371), зі змінами і доповненнями, визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться, в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до пункту 8 даного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

З огляду на зміст наведених положень законодавства, касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів. При цьому, відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

Також судами встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року (справа № 1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_4, начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, встановлено, що протягом січня 2009 року - березня 2010 року у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України проведено реєстрацію транспортних засобів на окремих фізичних осіб без сплати податку з власників транспортних засобів, зокрема, транспортних засобів марки MAN 10.224, 2000 р.в., MAN 18.224, 1999 р.в., марки MERCEDES BENZ 108CDI, 1999 р.в., зареєстрованих 05 березня 2010 року, 23 лютого 2010 року та 27 лютого 2010 року відповідно на ОСОБА_3, з несплатою податку у цьому випадку на загальну суму 158900,00 грн.

Разом з тим судом першої інстанції в силу положень частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи у суді) взято до уваги обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, в адміністративній справі №2а-13779/11/1370 за позовом ОСОБА_3 до Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області), яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправними дії відповідача щодо державної реєстрації на ім'я ОСОБА_3 транспортних засобів марки MAN 18.224, д.н.з. НОМЕР_2, 1999 р.в. 23 лютого 2010 року, марки MERCEDES BENZ 108CDI, д.н.з. НОМЕР_3, 1999 р.в. 27 лютого 2010 року, марки MAN 10.224, д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в. 05 березня 2010 року та скасовано таку державну реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_3. Судом встановлено, що цю реєстрацію проведено без згоди та відома ОСОБА_3, і, враховуючи факт несплати податку з власників транспортних засобів, самохідних машин та механізмів при першій реєстрації транспортних засобів, скасовано державну реєстрацію спірних вантажних автомобілів.

Відтак, колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з огляду на неправомірність дій Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо державної реєстрації за відповідачем транспортних засобів та скасування такої реєстрації. В силу відсутності юридичного факту реєстрації транспортного засобу, з яким Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пов'язує виникнення в особи податкового обов'язку зі сплати податку, відсутні підстави для стягнення такого податку у судовому порядку.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управляння ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду