Справа № 0840/3159/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2018 року (11 год. 32 хв.)Справа № 0840/3159/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Аксьонової С.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Лисенка Є.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 69005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Офісу великих платників податків ДФС (місце знаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення термінів їх виплати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідача), в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків їх виплати у розмірі 49731,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах податкової міліції та на підставі наказу №1291-о від 14.05.2014 був звільнений з посади заступника начальника - начальника головного оперативного відділу та зарахований у розпорядження МГУ Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників. Не зважаючи на те, що зазначеним наказом позивача зараховано в розпорядження з 14.05.2014 лише на 15 діб фактично позивач перебував у вказаному положенні до 11.03.2015. При цьому, у червні 2014 року позивачу нараховано грошове забезпечення за травень 2014 року (11 робочих днів) у розмірі 2480,75 грн. Таким чином, позивач фактично перебуваючи на державній службі, безпідставно знаходився у період з 28.05.2014 по 11.03.2015 в розпорядженні МГУ Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників та не отримував щомісячне грошове забезпечення. Так, наказом № 26-о від 11.03.2015 позивача призначено на посаду в.о. заступника начальника оперативного управління СДПІ з ОВП у м. Запоріжжя МГУ Міндоходівта саме з цього часу встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису. Таким чином, посадовими особами відповідача порушено пп. «в» п.40 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, ст. 96-97, 115 КЗпП, ст. 43 Конституції України. Зазначені обставини встановлені та підтверджені також рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі № 808/3086/17, яким зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період перебування в розпорядженні МГУ Міндоходів - ЦО з обслуговування великих платників, а саме з 29 травня 2014 року по 10 березня 2015 року, в розмірі 62647,48 грн. та зобов'язано відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відносно позивача за період з липня 2014 року по березень 2015 року. Розрахунок за вказаним рішенням з позивачем здійснено лише 25.06.2018 та виплачено грошове забезпечення у розмірі 50 431 грн., з урахуванням утримання всіх податків та зборів. Зазначене судове рішення відповідачем виконано, однак наразі права позивача гарантовані чинним законодавством про працю повністю не відновлено, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. З посиланням на приписи Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням троків їх виплати» зазначає, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення термінів виплати заробітної плати.

Ухвалою суду від 08.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судовому засіданні 04.09.2018. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

04.09.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 27468), в якому зазначає, що органи державної влади фінансуються за рахунок бюджетних коштів у межах, визначених Бюджетним кодексом України та Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, по-перше, обсяги витрат у т.ч. на оплату праці працівників установ, що фінансуються з бюджету затверджуються одночасно з бюджетом, так , видатки установи зокрема для нарахування та виплати заробітної плати/грошового забезпечення працівникам установи (які перебувають у трудових відносинах) здійснюються відповідно до кошторисних призначень, затверджених на оплату праці в межах затвердженої штатної чисельності; по-друге, будь-яка господарська операція в установі здійснюється лише на підставі первинних документів. Позивачем не обґрунтовано розрахунок розміру компенсаційних витрат, а також не надано підтвердження з офіційних джерел викладених у позові сум та відсотків, які використовувались при розрахунку. Таким чином, вважає адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 04.09.2018 провадження у справі зупинено до 16.10.2018.

17.09.2018 позивачем надано відповідь на відзив (вх. № 28894), в якому зазначено, що розрахунок суми компенсації, яка заявлена у позові проведено у відповідності до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням троків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2001 № 159. При розрахунку використовувались лише офіційні дані, сума середнього заробітку розрахована у рішенні від 07.02.2018 у справі № 808/3086/17, відсотки приросту індексу споживчих цін, які використовувались при проведенні розрахунку приведені в офіційному виданні ДФС України журналі «Вісник» № 24 (976) від 25.06.2018. Разом з цим, ставлячи під сумнів розрахунок позивача, відповідач в свою чергу не надав контр розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням їх виплати.

Ухвалою суду від 16.10.2018 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2018.

У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладеним у відзиві на позов.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 12.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У період з 18.11.2018 по 21.11.2018 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду вих. № 02-35/18/65 від 22.11.2018, яка міститься в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Наказом першого заступника Міністра від 14.05.2014 №1291-о «Про звільнення з посад працівників податкової міліції», наказано звільнити із займаних посад та зарахувати у розпорядження Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, серед іншого: полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-020656), заступника начальника - начальника головного оперативного відділу спеціалізованої ДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжоегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (а.с.18).

У червні 2014 року за травень 2014 року позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення за 11 робочих днів у розмірі 2480,75 грн.

Інші виплати грошового забезпечення до 11.03.2015 на користь позивача не здійснювались, що не заперечувалось представниками сторін.

Наказом Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 11.03.2015 №26-о «По особовому складу податкової міліції» призначено полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-020656), який перебуває в розпорядженні Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, виконуючим обов'язки заступника начальника оперативного управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, встановивши йому посадовий оклад згідно зі штатним розписом.

У судовому засіданні позивач пояснив, що у період з 28.05.2014 по 11.03.2015 перебуваючи в розпорядженні МГУ Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників не отримував щомісячне грошове забезпечення. Зазначена обставина представником відповідача не заперечувалась.

У зв'язку із не виплатою позивачу грошового забезпечення за весь період перебування (з 28.05.2014 по 11.03.2015) у розпорядженні Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, звернувся з позовом до суду.

Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі № 808/3086/17, яке набрало законної сили 15.05.2018, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період перебування в розпорядженні МГУ Міндоходів - ЦО з обслуговування великих платників, а саме з 29 травня 2014 року по 10 березня 2015 року, в розмірі 62647,48 грн. та зобов'язано відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відносно позивача за період з липня 2014 року по березень 2015 року.

Розрахунок за вказаним рішенням з позивачем здійснено 25.06.2018 та виплачено грошове забезпечення у розмірі 50 431,24 грн., з урахуванням утримання всіх податків та зборів. Зазначена обставина підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с.23).

Позивач зазначає, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення строку виплати заробітної плати, у зв'язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У статті 34 цього Закону передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159), для реалізації згаданого Закону.

А саме, у статтях 1, 2 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Положеннями вказаного порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (п.4 Порядку №159).

Згідно з пунктами 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

За змістом ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Суд зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі № 808/3086/17, яке набрало законної сили 15.05.2018 встановлено право позивача на збереження середнього заробітку за весь час перебування у розпорядженні Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, а відтак встановлено неправомірну не виплату позивачу у період з 28.05.2014 по 10.03.2015 грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі грошового забезпечення, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, грошове забезпечення), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

У відповідності до наведених норм законодавства відповідач у зв'язку із порушенням встановлених строків виплати грошового забезпечення позивача має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Позивачем у своєму позові здійснено розрахунок суми компенсації за несвоєчасну виплату грошового забезпечення позивачу за період з 28.05.2014 по 10.03.2015, за яким суми компенсації становить 49 731,47 грн.

Суд погоджується із таким розрахунком позивача, як такий, що здійснений у відповідності до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням троків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2001 № 159.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача проти такого розрахунку не заперечив. В свою чергу контррозрахунку не надав.

Так судом встановлено, що при розрахунку використовувались суми середнього заробітку позивача розрахована у рішенні суду від 07.02.2018 у справі № 808/3086/17, відсотки приросту індексу споживчих цін, які використовувались при проведенні розрахунку, які зазначені в офіційному виданні ДФС України журналі «Вісник» № 24 (976) від 25.06.2018.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків ДФС про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення термінів їх виплати, - задовольнити.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДФС (місце знаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 69005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків їх виплати у розмірі 49731,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.11.2018.

Суддя Ю.В. Калашник