Справа № 0540/5284/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року справа №0540/5284/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 0540/5284/18-а (головуючий суддя І інстанції Логойда Т.В.), складене у повному обсязі 09 серпня 2018 року у м. Слов'янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про:

- визнання дії відповідача неправомірними в частині незарахування позивачу у наказі № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 до календарної вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три;

- зобов'язання відповідача обчислити позивачу вислугу років урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внесення змін до наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 з зарахуванням до вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці;

- зобов'язання відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби». У разі наявності відсутніх на момент подання заяви необхідних документів для призначення пенсії надати допомогу в їх одержанні (а.с. 5-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 0540/5284/18-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби". Зобов'язано Департамент захисту економіки Національної поліції України оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. У задоволенні решти позову відмовлено (а.с. 56-59).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент захисту економіки Національної поліції України подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі (у даному випадку - 23 роки 6 місяців і більше), при цьому до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Вважає, що суд першої інстанції посилаючись на положення п. а ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» безпідставно задовольнив позовну вимогу позивача про те, щоб зобов'язати департамент оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення пенсії позивачу за вислугою років.

При цьому, апелянтом зазначено, що відмова суду першої інстанції у задоволені вимоги позивача про внесення змін до наказу про його звільнення свідчить про правомірність цього наказу.

Зазначив, що суд першої інстанції протиправно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною відмову відповідача в оформленні документів для призначення пенсії за вислугу років позивача, оскільки збільшувати позовні вимоги є виключним правом позивача відповідно до ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 67-72).

Дана справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи документами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, проходив службу в органах внутрішніх справ, після звільнення з якої проходив службу в поліції, з якої наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 13 березня 2018 року № 58 о/с з 16 березня 2018 року звільнений відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Згідно з наказом про звільнення станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки для вислуги років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 22 роки 03 місяці 15 днів; вислуга років на пільгових умовах 11 років 02 місяці 02 дні (а.с. 19).

15 травня 2018 року позивач звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою від 25 квітня 2018 року про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в якій виклавши підстави та нормативне обґрунтування права на призначення такої пенсії, з додаванням до заяви відповідних документів, просив:

- обчислити вислугу років з урахуванням часу служби в пільговому обчисленні відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" - додатково зарахувавши в стаж по вислузі років на пільгових умовах час участі в антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року;

- надати грошовий атестат, довідку про розмір грошового забезпечення та довідку про додаткові види грошового забезпечення, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яке мало місце 16 березня 2018 року;

- доручити уповноваженому структурному підрозділу Департаменту захисту економіки Національної поліції України підготувати та подати до Пенсійного фонду в строки, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30 січня 2007 року 3-1, необхідні для призначення йому пенсії відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" документи. У разі наявності відсутніх на момент подання заяви необхідних документів для призначення пенсії надати допомогу в їх одержанні;

- повідомити у разі необхідності подання додаткових документів або їх оригіналів (а.с. 10-12).

На вказану заяву надано відповідь від 30 травня 2018 року №П-1138, в якій з посиланням на те, що відповідно до наказу про звільнення від 13 березня 2018 № 58 о/с його звільнено зі служби в поліції з календарною вислугою 22 роки 03 місяці 15 днів, зазначено, що він не має права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність відповідної календарної вислуги (а.с. 15).

Фактично відповідач відмовив в оформленні та направленні документів щодо позивача до відповідного органу Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення зі служби в поліції позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років, однак відповідач в порушення норм матеріального права не зарахував на пільгових умовах час участі позивача в антитерористичній операції, протиправно відмовив позивачу в оформленні та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років. При цьому суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволені позовних вимог про внесення змін до наказу про його звільнення.

Суд першої інстанції частково погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262), постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393).

Закон № 2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону № 2262, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно з п. «а» статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно до статті 17 даного Закону, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:

- військова служба;

- служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

- час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

- час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

- час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано;

- час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Великої Вітчизняної війни та які після звільнення з цих місць були призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства;

- час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства;

- час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу;

- військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об'єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

- час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики;

- час перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, у підрозділах професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки;

- час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

- служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

Статтею 17-1 Закону № 2262 визначено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. «а» п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (під час проходження служби в органах внутрішніх справ) в період з 07 квітня 2014 року по 06 листопада 2015 року був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах антитерористичної операції на території Донецької області, що підтверджується довідкою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області від 17 квітня 2018 року №103/нк (а.с. 23).

Крім того, довідкою Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 02 березня 2018 року № 2618/39/04-2018 підтверджується, що позивач під час проходження служби в поліції у період з 07 листопада 2015 року по 01 березня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 22).

Відтак, загальний період участі позивача в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року складає 3 роки 10 місяців 22 дні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що норми Закону № 2262 та Постанови № 393 не ставлять набуття права на пенсію за вислугу років у залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Крім того, вказаними нормативно-правовими актами не встановлено виключень стосовно того, що вислуга в пільговому обчисленні не може бути зарахована до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії. Також нормами вищевказаних нормативно-правових актів не встановлено, що вислуга років у пільговому обрахуванні впливає лише на розмір пенсії та не може зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Закон № 2262 містить бланкетну норму, що відображена в статті 17-1, згідно з якою порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що період участі позивача в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року в пільговому обчисленні (місяць за три) необхідно враховувати при визначенні стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

За таких умов, з урахуванням періоду участі позивача в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці, вислуга років позивача складає понад 23 роки та 6 місяців.

Відтак, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач, є тією особою, яка повинна оформлювати та подавати документи до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу, з огляду на наступне.

Статтею 48 Закону № 2262 визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-12, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

За п.п. 5 п. 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на час звільнення з Національної поліції позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив оформити та подати необхідні документи до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років. Проте, відповідач, не врахувавши на пільгових умовах час участі позивача в антитерористичній операції, протиправно відмовив позивачеві в оформленні матеріалів для призначення пенсії за вислугу років.

За таких обставин, саме на відповідача має бути покладено обов'язок оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внесення змін до наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 з зарахуванням до вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 листопада 2016 року № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

При виданні наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення позивача зі служби в поліції, саме відповідачем було допущено порушення прав позивача, що виразилося у незазначенні в ньому вислуги років для призначенні пенсії (у тому числі на пільгових умовах).

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що у випадку невнесення змін до наказу про звільнення позивача, Головне управління Національної поліції не буде мати підстав для внесення подання до ПФУ про призначення позивачу за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону № 2262, що в свою чергу зробить неможливим ПФУ призначити позивачу пенсію за вислугу років.

Таким чином, вимоги апелянта про зобов'язання відповідача внести зміни до наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 з зарахуванням до вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці також підлягають задоволенню.

Доводи апелянта щодо неправомірності виходу за межі позовних вимог судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України має таке право для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а з огляду на спірні правовідносини суд першої інстанції доцільно скористався цим правом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню у повному обсязі.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 23, 33, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 у справі № 0540/5284/18-а - скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про зобов'язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внесення змін до наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 з зарахуванням до вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці та прийняти нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внесення змін до наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 з зарахуванням до вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці - задовольнити.

Зобов'язати Департамент захисту економіки Національної поліції України обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 58 о/с від 13 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 з зарахуванням до вислуги років (22 роки 03 місяці 15 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 у справі № 0540/5284/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова