Справа № 817/1630/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1327/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтерасах неповнолітнього сина ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтерасах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про зобов'язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Нор У.М.,

час ухвалення рішення: 17:09:37,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, в якому просили суд про зобов'язання відповідача оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки у місячний строк.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова мотивоване тим, що суд не повинен підміняти адміністративний орган, не повинен приймати рішення замість адміністративного органу. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Перевірка доцільності, на думку суду першої інстанції, переступає компетенцію адміністративного суду й виходить за межі завдання адміністративного судочинства. Тобто вважає, що суд позбавлений права втручатись у виключні повноваження адміністративного органу, зобов'язуючи його вчинити певні дії поза межами встановленого законом порядку, тим самим перебираючи на себе функції відповідного адміністративного органу, що є неприпустимим. Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дійшов висновку, що позивачами не надано суду належних доказів порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 у сфері публічно-правових відносин.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що пунктом 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р. встановлено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиним зразком, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Вважають, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що бланки паспортів можуть виготовлятись у вигляді паспортної книжечки, а також те, що ДМС відповідно до покладених на неї завдань виконує функції замовника з виготовлення та постачання бланків документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

13.10.2017 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулися із письмовою заявою до відповідача, в якій просили видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, в якому проставити відмітку реєстрації місця поживання.

Листом від 23.10.2017 р. №1572 відповідач надав відповідь позивачу про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №745) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України та запроваджено з 1 листопада 2016 року оформлення (в тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою. Посилаючись на положення даної постанови Кабінету Міністрів України відповідач зазначив, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, з 1 листопада 2016 року припиняється.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачами не було дотримано встановленого порядку звернення для отримання паспорту громадянина України, зокрема не дотримано вимоги щодо формування заяви-анкети. Також суд першої інстанції зазначає, що позивачами документально не доведено порушення відповідачем особистих немайнових прав їх неповнолітнього сина, обробки його персональних даних, поширення цих даних тощо. Вказує, що жодних виключень за релігійними переконаннями громадян стосовно форми та порядку видачі паспорта ані Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ані «Положення про паспорт громадянина України», затверджене 26.06.1992 постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ, на день звернення позивачів до відповідача та на час розгляду справи не містять. А доводи щодо дискримінації громадян за релігійною чи іншою ознакою з боку відповідача вважає непідтвердженими позивачами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17 прийнято рішення про часткове задоволення позову, зазначивши, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справа щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що дана справа відповідає ознакам типової справи, викладеним у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року за результатами касаційного перегляду зразкової справи, а саме відповідачем у справі є той самий суб'єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та позивачем заявлено аналогічні позовні вимоги.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що для належного захисту порушених прав позивачів слід зобов'язати Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 291, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтерасах неповнолітнього сина ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у справі № 817/1630/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтерасах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про зобов'язання вчинити дії - скасувати та прийняти нову, якою зобов'язати Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених статтею 291 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький