Справа № 1540/3658/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3658/18
Провадження №2-а/522/1330/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року місто ОСОБА_1

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи: Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, головний спеціаліст будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2018 року №015/18,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.07.2018 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи: Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, головний спеціаліст будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2018 року №015/18.

ОСОБА_4 вимоги обґрунтовані наступним. 06.07.2018 року позивач дізнався про те, що 13.06.2018 оку Першим Приморським відділом ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №56585337 щодо примусового виконання постанови в.о. начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2018 року за №015/18 відносно позивача за порушення п.п.1 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року (не допуск посадових осіб до місць будівництва обєктів та до обєктів, що підлягають обовязковому обстеженню) та державним виконавцем Ткачовим А.В. розпочато виконавчі дії по примусовому стягненню штрафу у розмірі 13 600 грн.. на підставі порушення ч.1 ст. 188-42 КУпАП та виконавчого збору у розмірі 1360 грн..

Проте із вищевказаною постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради позивач не згоден та вважає її незаконною. .Посилався на те, що відповідачем не направлено результати позапланової перевірки, зокрема, акт про недопущення посадових осіб на обєкт будівництва від 13.12.2017 року, протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2017 року та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 13.12.2017 року. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення не сповіщався, тому був позбавлений усіх передбачених законодавством прав (ст. 268 КУпАП). Посилався на те, що він мешкає разом із ОСОБА_5, яка саме і ініціювала вказану перевірку, остання зробила це на підставі сімейних сутичок та сварок, оскільки бажає позбавити його, позивача, усіх прав на вказану квартиру. Зауважив те, що не зрозуміло чому сама ОСОБА_5 не надала доступ представника Управління до приміщення, незважаючи на наявність у неї такої можливості.

Також зазначив, з отриманих на прийомі усних пояснень інспектора вбачається, що доступ до приміщення посадовцями було отримано (у ході розмови інспектор гарно орієнтувався в кімнатах та планіровці), тому позивачу не зрозуміло, чому інспектор не склав акт про самочинну забудову, а замість цього склав акт про недопущення до обєкту, який фактично відвідав. Посилався, що відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення та притягнуто до відповідальності протиправно, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП. Як недопущення посадових осіб Управління до виконання покладених на них функцій було кваліфіковану ту обставину, що позивач взагалі не був присутній у ході проведення перевірки та при ухваленні постанови. Отже, на думку позивача, він жодним чином не міг перешкоджати посадовим особам Управління, а тому і відповідальності за те, що він не вчинив, не має бути. Також посилався на те, що при визначенні розміру штрафу відповідачем не було враховано майнового стану позивача.

За викладених обставин просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2018 року №015/18. Також просив поновити пропущенні строки звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи: Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управляння юстиції в Одеській області, головний спеціаліст будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2018 року №015/18, передано для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 08.10.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.10.2018 року.

30.10.2018 року розгляд справи було відкладено на 16.11.2018 року.

До суду 07.11.2018 року надійшов відзив представника Управління ДАБК Одеської міської ради, згідно якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити. Посилались на те, що оскаржувана постанова була винесена правомірно у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства.

У судове засідання 16.11.2018 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст. 205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 250 КАС України).

У звязку з цим датою складання повного тексту рішення є 21.11.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22.11.2017 року заступником начальника управління начальником інспекційного відділу №1 ОСОБА_6 було підписано направлення №001261 для проведення планового (позапланового) заходу на обєкті: реконструкція квартири за адресою: м. Одеса, пр.-т Добровольського, 157, кв. 39. Строк дії направлення з «05.12» до «13.12» 2017 року.

13.12.2017 року відповідачем складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на обєкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, згідно якого вказано, що квартиронаймач ОСОБА_2 не допустив на обєкт будівництва за адресою : м. Одеса, пр.-т Добровольського, 157, кв. 39, що є порушенням п.1 ч.3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п.1 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року №553.

За цим фактом 13.12.2017 року головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління ДАБК ОМР було складено протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно вказаного припису від 13.12.2017 року було вказано: надати ОСОБА_2 доступ посадовим особам Управління ДАБК до обєкту будівництва для проведення перевірки відповідності виконання будівельних робіт вимогам містобудівного законодавства в термін до 26.12.2017 року.

У подальшому, 27.12.2017 року, на підставі вказаних акту, припису та протоколу від 13.12.2017 року відносно ОСОБА_2 було складено постанову №689/17 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-42 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн..

При цьому, вказана постанова не містить відомостей щодо присутності позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У подальшому, 21.12.2017 року заступником начальника управління начальником інспекційного відділу №1 ОСОБА_6 було підписано ще одне направлення №001403 для проведення планового (позапланового) заходу на обєкті: реконструкція квартири за адресою: м. Одеса, пр.-т Добровольського, 157, кв. 39. Строк дії направлення з «22.12» до «29.12» 2017 року.

За фактом перевірки головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління ДАБК ОМР 29.12.2017 року було складено акт №001403, який містить відмітку про те, що ОСОБА_2Є відмовився від підписання акту, та протокол відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 188-42 КУпАП.

12.01.2018 року на підставі вказаних акту та протоколу від 29.12.2017 року відносно ОСОБА_2 було складено постанову №015/18 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-42 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн..

При цьому, вказана постанова не містить відомостей щодо присутності позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою від 12.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, посилався на те, що жодної кореспонденції від відповідача він не отримував, про розгляд справи про адміністративне правопорушення 12.01.2018 року сповіщений не був, чим було порушенні його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також стверджував, що при перевірці він присутній не був через його не сповіщення, а тому відсутній склад правопорушення у вигляді не допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на обєкти будівництва, підприємства будівельної галузі до обєкту реконструкції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

Пунктом 5 Порядку визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно зі п. 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Абзацом першим пункту 9 Порядку визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

В силу приписів п. 13 Порядку, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право:

- вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства;

- перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень;

- бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;

- за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю;

- подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Водночас, пункт 14 Порядку визначає, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.

Згідно з п. 21 Порядку № 553 якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Пунктом 22 Порядку передбачено складання постанови про накладення штрафу.

При цьому варто зауважити, що проведення перевірки суб'єкта містобудування Інспекцією за його участю не вимагається, оскільки суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до п. 13 Порядку № 553.

Під час здійснення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил позивачем на об'єкті будівництва за адресою: м. Одеса, пр.-т Добровольського, 157, кв. 39, виявлено порушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та у звязку з чим позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення ч.1 ст. 188-42 КУпАП.

При цьому, в обґрунтування постанови сказано, що ОСОБА_2 відповідно до вимог припису виданого Управлінням ДАБК ОМР №746/17 від 13.12.2017 року мав усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін 26.12.2017 року шляхом надання доступу посадовим особам Управління ДАБК до обєкту будівництва для проведення перевірки відповідності виконання будівельних робіт вимогам містобудівного законодавства. Під час виїзду на місце проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю щодо виконання субєктом містобудівної діяльності вимог припису Управління ДАБК ОМР №746/17 від 13.12.2017 року ОСОБА_2 не надано доступ до обєкта будівництва за адресою: м. Одеса, пр.-т Добровольського, 157, кв. 39.

Відповідно до ч. 1 ст. 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до вимог ст.10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно до вимог ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно до вимог ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Крім того, у відповідності до вимог ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), який розглядатиме справу, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП.

Частина 2 ст.41 Закону № 3038-VI встановлює, що орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

При цьому мають бути дотриманні права особи, що притягається до відповідальності, які передбачені ст.268 КУпАП, а саме право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, дослідивши матеріали справи факт невиконання відповідачем вимог припису Управління ДАБК ОМР №746/17 від 13.12.2017 року, а саме в частині надання посадовим особам відповідача доступу до обєкту обстеження, не знайшов свого об'єктивного підтвердження, оскільки із матеріалів справи не встановлено, що позивачем було отримано саме вказаний припис Управління, позивача було повідомлено про проведення відповідної перевірки та останній знаходився на об'єкті будівництва під час проведення перевірки. А відтак суд вбачає, що позивачу не було відомо про припис, а отже, не міг відмовитись від його виконання (та не допускати посадових осіб суб'єкта владних повноважень до її проведення).

Відповідно до положень пунктів 9, 15, 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 державний архітектурно-будівельний контроль має здійснюватися у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва, і у разі виявлення під час проведення такої перевірки порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, Відповідачем має складатися разом з актом перевірки, протокол, та видаватися припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. Наведене свідчить, що перевірка мала проводитися у присутності Позивача та всі документи, також мали складатися у його присутності.

З огляду на викладене та пояснення позивача про його відсутність 26.12.2017 року під час проведення перевірки відповідачем суд доходить до висновку про те, що необізнаний про проведення перевірки позивач був відсутній під час її проведення, а отже не міг в цей день та раніше вчиняти будь - які винні дії, спрямовані на недопуск відповідача на проведення перевірки об'єкту будівництва за адресою:

При цьому, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного повідомлення позивача про проведення позапланової перевірки з 22.12 по 29.12.2017 року, підстав та строків її проведення.

Також, підпункт 3 пункту 20 Порядку № 244 передбачає, що посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з'ясовує, зокрема, чи сповіщено суб'єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, справа про вчинення про адміністративного правопорушення була розглянута за відсутності належним чином повідомленого позивача, оскільки поштова кореспонденція, направлена на його адресу відповідачем, була повернута з відміткою «Про закінчення строків зберігання», а отже з порушенням права позивача бути присутнім при її розгляді.

Представником відповідача не надано до суду доказів, спростовуючих неналежне повідомлення позивача.

Враховуючи, що відповідачем проведено позапланову перевірку, складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутності позивача та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, це є безумовною підставою для визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення 015/18 від 12.01.2018 року.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду по справі № 489/1815/17 від 20 вересня 2018 року, який відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України має обов'язково враховуватися судом під час розгляду цієї справи.

Наведене спростовує твердження відповідача про наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.188-42КУпАП оскільки належні, допустимі, повні та достовірні докази на підтвердження вказаних обставин відповідачем зібрані не були, а оскаржувана постанова, в свою чергу прийнята з порушенням ст.ст. 268, 280 КУпАП.

Отже, як наслідок викладеного свідчить про відсутність складу та події адміністративних правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови від 12.01.2018 року, суду не надано доказів, що відповідачем було враховані усі обставини, що мають істотне значення, а саме майновий стан правопорушника, ступінь вини правопорушника у вчиненому діянні.

Щодо строків звернення позивача до суду з даним позовом суд враховує наступне.

Відповідно до 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачем не було дотримано вимог ст. 285 КУпАП щодо строків вручення копії постанови про адміністративне правопорушення №015/18 від 12.01.2018 року.

Поштова кореспонденція, направлена до позивача, була повернута відповідачу із відміткою «закінчення строків зберігання». Відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували отримання ОСОБА_2 від Управління ДАБК Одеської міської ради копії оскаржуваної ним постанови.

Відповідно до ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про існування спірної постанови позивачу стало відомо лише після отримання 06.07.2018 року постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2018 року Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області її примусового виконання.

17.07.2018 року позивач направив даний позов до Одеського окружного адміністративного суду, який у подальшому за відповідною ухвалою суду від 30.07.2018 року був переданий на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси як підсудному.

Статтею 123 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивачем подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з відповідним позовом, за викладених обставинах, суд вважає, поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом, тому поновлює ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку про необгрутованість та відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду через пропущенням ним строків звернення до суду.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 2 КАС кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання протиправною та скасування постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 12.01.2018 року №015/18 про адміністративне правопорушення відновить права позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 55, 68 Конституції України, ст. ст. 33,38, 188-42,244-6, 268, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 122-123, 205, 241-246, 272, 286, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з даним позовом.

ОСОБА_4 Євгеновича (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: м. Одеса, пр.-т ДобровольськогоАДРЕСА_1) - задовольнити.

Постанову Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №015/18 по справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: м. Одеса, пр.-т ДобровольськогоАДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1. Ст. 188-42 КпАП України з накладенням штрафу в розмірі 6800 грн. визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання постанови суду.

Повний текст рішення суду складено 21.11.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.