Справа № 0440/5813/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2018 року Справа № 0440/5813/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представника позивача Козел Д.В.
представника відповідача Ваховська Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування відповідних рішень; зобов'язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. у справі № 0440/5813/18 провадження було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» не погоджується з оскаржуваними рішеннями комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а саме: № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню зважаючи на те, що контролюючим органом було порушено пп.201.16.1, п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки оскаржувані рішення комісії не містять конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містять загальну інформацію про те, що причиною їх прийняття є: ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи, у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Проте в рішенні не зазначено, які саме документи були ненадані та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування. Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Проте в рішеннях не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавтсва.
При цьому, позивач зазначає, що на виконання вимог чинного податкового законодавства України останнім було подано до Комісії Державної фіскальної служби всі належні документи.
Також, в обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що, останні не були взяті контролюючим органом до уваги, натомість відповідач як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних вказав на ненадання платником податку копій документів.
З урахуванням вищезазначеного, позивач вважає протиправними рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а саме: № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року, та просить суд визнати протиправними та скасувати відповідні рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної.
В судове засідання, призначене на 22.08.2018 року, з'явився повноважний представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням доводів, викладених в позовній заяві та подав клопотання про зупинення провадження по справі.
Враховуючи вищезазначене, суд ухвалив клопотання позивача задовольнити, зупинити провадження у справі до 22.10.2018 року.
Суд зазначає, що повноважним представником відповідача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до тексту якого з посиланням на відповідні норми податкового законодавства зазначено, що рішення Комісії Державної фіскальної служби, а саме: № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року є такими, що не може бути скасованим, оскільки було прийняті виключно в межах діючого податкового законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року провадження по справі № 0440/5813/18 було поновлено.
В судове засідання, призначене на 22.10.2018 року, з'явився повноважний представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням доводів, викладених в позовній заяві, повноважний представник відповідача, проти позову заперечував, з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.
У судовому засіданні було поставлено питання щодо можливості розгляду справи по суті за наявними доказами, у відповідь на яке сторони не заперечували та вважали за можливе.
Застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до положень ст. ст.192-211, 217, 224-228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи по суті.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.
Відповідно матеріалам справи 28.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіо Група» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД КОНКОРД ЮГ» (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 4 від 28.03.2017 року.
Відповідно п.1.1 Договору цим договором регулюються правовідносини пов'язані із передачею Орендодавцем Орендарю у строкове платне користування задля здійснення Орендарем його статутної діяльності частку нежитлового приміщення.
Відповідно матеріалам справи 01.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» (Орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Орендодавець) укладено договір оренди обладнання №01/10/2017 від 01.10.2017 року.
Відповідно п.1.1 Договору Орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування Обладнання (мобільна зерносушарка). Факт передачі обладнання підтверджено актом приймання-передачі від 01.10.2017 року
Відповідно матеріалам справи 25.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таврос Оіл» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техагропром-2017» (Покупець) укладено договір поставки № ТО-6/17 від 25.10.2017 року.
Відповідно п.1.1 Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю нафтопродукти визначені цим договором, а Покупець зобов'язується прийняти такий Товар та сплатити на користь Постачальника його вартість.
За результатами виконання умов договору ТОВ «ТЕХАГРОПРОМ-2017» складено та направлено до контролюючого органу податкову накладну № 14 від 05.03.2018 року, № 56 від 13.03.2018 року.
Відповідно матеріалам справи 01.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД КОНКОРД ЮГ» (Замовник) укладено договір про надання послуг №2 від 01.11.2017 року.
Відповідно п.1.1 Договору предметом договору є послуги Виконавця по проведенню сушки насіння соняшника.
Відповідно Акту надання послуг № 11 від 02.03.2018 року, на підставі зазначеного Договору Виконавцем були надані роботи (послуги) - сушка насіння соняшника за період з 01.03.2018 по 02.03.2018 року на загальну суму 550 913,33 грн., в т. ч. ПДВ 91 818,89 грн.
Відповідно Акту надання послуг № 12 від 05.03.2018 року, на підставі зазначеного Договору Виконавцем були надані роботи (послуги) - сушка насіння соняшника за період з 03.03.2018 по 05.03.2018 року на загальну суму 950 768,28 грн., в т. ч. ПДВ 158 461,38 грн.
Відповідно Акту надання послуг № 13 від 09.03.2018 року, на підставі зазначеного Договору Виконавцем були надані роботи (послуги) - сушка насіння соняшника за період з 06.03.2018 по 09.03.2018 року на загальну суму 947 331,12 грн., в т. ч. ПДВ 157 888,52 грн.
Згідно платіжного доручення № 291 від 05.03.2018 року позивачем на виконання умов зазначеного договору отримано передплату від контрагента у сумі 984 000,00 грн., в т. ч. ПДВ 164 000,00 грн.
На підставі отримання передплати ТОВ «ТЕХАГРОПРОМ-2017» складно та направлено до контролюючого органу податкову накладну № 2 від 05.03.2018 року.
Згідно платіжного доручення № 3 від 12.03.2018 року позивачем на виконання умов зазначеного договору отримано передплату від контрагента у сумі 1400500,00 грн., в т. ч. ПДВ 233416,67 грн.
На підставі отримання передплати ТОВ «ТЕХАГРОПРОМ-2017» складно та направлено до контролюючого органу податкову накладну № 4 від 12.03.2018 року.
Згідно платіжного доручення № 13 від 20.03.2018 року позивачем на виконання умов зазначеного договору отримано передплату від контрагента у сумі 1 500,00 грн., в т. ч. ПДВ 250,00 грн.
На підставі отримання передплати ТОВ «ТЕХАГРОПРОМ-2017» складно та направлено до контролюючого органу податкову накладну № 7 від 20.03.2018 року.
Матеріали справи містять оборотно-сальдові відомості по рахунку 1521 за березень 2018 року, по рахунку 631 за 01.03.2018-12.03.2018 року, по рахунку 361 за 01.03.2018-12.03.2018 року ТОВ «Техагропром-2017».
Однак, позивач отримав квитанцію № 1 від 28.03.2018 року, згідно з якою податкова накладна, а саме: № 2 від 05.03.2018 року прийнята, але реєстрацію по якій зупинено, із зазначенням, що ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.
Відповідно повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена № 2 від 28.03.2018 року, позивачем в електронному вигляді подано до Кам'янської ОДПІ ГУ ДФС Дніпропетровської області всі первинні документи.
Рішенням комісії Державної фіскальної служби № 622225/41241686 від 30.03.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року з підстав того, що платником податку надані копії документів, які складені з порушенням законодавства.

Не погодившись із зазначеним Рішенням, позивачем 06.04.2018 року подано до ДФС скаргу з обгрунтуванням того, що ним подані всі необхідні документи, що засвідчують реальність виконання господарських відносин та просив скасувати оскаржуване рішення, зареєструвати податкову накладну.

Проте позивачем отримано квитанцію № 1 із зазначенням, що документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його заново.

27.06.2018 року позивачем направлено ще одну скаргу на Рішенням комісії Державної фіскальної служби № 622225/41241686 від 30.03.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року.

Рішенням комісії з питань розгляд скарг від 06.07.2018 року № 17013/41241686/2 скаргу позивача залишено без задоволення та рішення комісії Державної фіскальної служби № 622225/41241686 від 30.03.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року без змін.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав квитанцію № 1 від 27.03.2018 року, згідно з якою податкова накладна, а саме: № 4 від 12.03.2018 року прийнята, але реєстрацію по якій зупинено, із зазначенням, що ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.

Відповідно повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена № 1 від 27.03.2018 року, позивачем в електронному вигляді подано до Кам'янської ОДПІ ГУ ДФС Дніпропетровської області всі первинні документи.

Рішенням комісії Державної фіскальної служби № 620046/41241686 від 29.03.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року з підстав того, що платником податку не надано копій документів.

Не погодившись із зазначеним Рішенням, позивачем 02.04.2018 року подано до ДФС скаргу з обгрунтуванням того, що ним подані всі необхідні документи, що засвідчують реальність виконання господарських відносин та просив скасувати оскаржуване рішення, зареєструвати податкову накладну.

Проте позивачем отримано квитанцію № 1 із зазначенням, що документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову.

03.07.2018 року позивачем направлено ще одну скаргу на Рішенням комісії Державної фіскальної служби № 620046/41241686 від 29.03.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року.

Рішенням комісії з питань розгляд скарг від 12.07.2018 року № 17689/41241686/2 скаргу позивача залишено без задоволення та рішення комісії Державної фіскальної служби № 620046/41241686 від 29.03.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року без змін.

Відповідно матеріалам справи, що позивач отримав квитанцію № 1 від 02.04.2018 року, згідно з якою податкова накладна, а саме: № 7 від 20.03.2018 року прийнята, але реєстрацію по якій зупинено, із зазначенням, що ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.

Відповідно повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена № 3 від 05.04.2018 року, позивачем в електронному вигляді подано до Кам'янської ОДПІ ГУ ДФС Дніпропетровської області всі первинні документи.

Рішенням комісії Державної фіскальної служби № 639967/41241686 від 10.04.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року з підстав того, що платником податку надані копії документів, які складені з порушенням законодавства.

Не погодившись із зазначеним Рішенням, позивачем 13.04.2018 року подано до ДФС скаргу з обгрунтуванням того, що ним подані всі необхідні документи, що засвідчують реальність виконання господарських відносин та просив скасувати оскаржуване рішення, зареєструвати податкову накладну.

Проте позивачем отримано квитанцію № 1 із зазначенням, що документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову.

04.07.2018 року позивачем направлено ще одну скаргу на Рішенням комісії Державної фіскальної служби № 639967/41241686 від 10.04.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року.

Рішенням комісії з питань розгляд скарг від 13.07.2018 року № 18805/41241686/2 скаргу позивача залишено без задоволення та рішення комісії Державної фіскальної служби № 639967/41241686 від 10.04.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року без змін.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р., Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №117, Критеріями оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017 р. №567 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 р. за №753/30621, Вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017 р. №567 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 р. за №754/30622.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об'єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) обов'язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п. п. а, б п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р., податкова накладна є електронним документом, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 зазначеного вище Порядку №1246 від 29.12.2010 р., після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р., за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні приписи наведені у підпункті 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

21.02.2018 року постановою КМУ № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено таке.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації (пункт 12).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, який включає Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів, які складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС) (пункти 18 та 19 Порядку).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 20 Порядку).

Згідно пункту 23 Порядку комісією регіонального рівня протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку: щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу; щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку (пункт 27).

Організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), а також права та обов'язки її членів визначаються Порядком роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС) (пункт 2 Порядку).

Комісія контролюючого органу діє в межах повноважень, визначених у Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 3 Порядку).

Рішення, прийняті комісіями контролюючих органів, підлягають реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена (пункт 19 Порядку).

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. № 567 (далі - Критерії оцінки ступня ризиків).

Згідно пункту 6 Критеріїв моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, контролюючий орган був зобов'язаний у відповідних Квитанціях чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу №567.

Як вбачається з копії наведеної вище квитанції, відповідачем зазначений вид критерію визначено не було.

Письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про обґрунтування позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73-74 Кодексу адміністративного судочинства України протиправності прийнятих рішень комісії Державної фіскальної служби України, а саме: № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року.

Так, судом встановлено, що підставою для відмови у реєстрації податкових накладних стало ненадання платником податку копій документів.

Відтак, відповідно до наведених вище норм Податкового кодексу України; Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246; Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №567; Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено чіткий механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних коригувань до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних; затверджено Критерії оцінки ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які, як прямо свідчать матеріали справи, не було дотримано відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення, а саме: № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року, зазначених вище.

При цьому, під час судового розгляду справи судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» на виконання відповідних норм чинного податкового законодавства України, було направлено до Комісії ДФС документи, на підтвердження здійснення відповідних операцій, за наслідками яких Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» було сформовано податкову накладну, а саме: № 2 від 05.03.2018 року, № 4 від 12.03.2018 року, № 7 від 20.03.2018 року.

При цьому, суд зазначає, що в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтувань щодо причин відмови в реєстрації податкових накладних № 2 від 05.03.2018 року, № 4 від 12.03.2018 року, № 7 від 20.03.2018 року складених Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017».

Відповідачем в оскаржуваних Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» рішеннях не зазначено, що саме стало підставою для винесення таких рішень, а зазначено загалом, про ненадання платником податку копій документів.

При цьому не вказано, які документи необхідно надати.

З урахуванням викладеного вище, оскаржувані позивачем рішення, а саме: № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року є прийнятими відповідачем без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані зазначені рішення.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень комісії Державної фіскальної служби № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року, № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року, № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року та зобов'язання Державної фіскальної служби зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, а саме: № 2 від 05.03.2018 року, № 4 від 12.03.2018 року, № 7 від 20.03.2018 року, є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 30.07.2018 року № 130 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 5 286,00 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасувати відповідні рішення; зобов'язати вчинити певні дії, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного фіскальної служби України, а саме, судового збору у розмірі 5 286,00 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість грн., 00 коп.).

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасувати відповідні рішення; зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 622225/41241686 від 30.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 05.03.2018 року.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 05.03.2018 року, в порядку встановленому чинним податковим законодавством України.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 620046/41241686 від 29.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12.03.2018 року.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 12.03.2018 року, подану для реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» , в порядку встановленому чинним податковим законодавством України.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 639967/41241686 від 10.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 20.03.2018 року.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 7 від 20.03.2018 року, подану для реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» , в порядку встановленому чинним податковим законодавством України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХАГРОПРОМ-2017» () судові витрати в розмірі 5 286,00 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість грн., 00 коп.)за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31 жовтня 2018 року.

Суддя Є.О. Жукова