Справа № 813/996/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/996/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О. О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівавтокомплектація" до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Львівської міської ради ОСОБА_4, Управління державної реєстрації Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування дії ,-

в с т а н о в и в:

13.03.2018 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» до державного реєстратора Управління державної реєстрації Львівської міської ради ОСОБА_4, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, в якій з урахуванням заяви від 05.07.2018 року про зміну предмета позову (том 1, а.с.156-157) просить визнати протиправною та скасувати дію державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, а саме-реєстраційну дію від 24.02.2016 року за №8010414 щодо внесення змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація».

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, обґрунтовану тим, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів йому стало відомо в момент отримання позовної заяви юридичних осіб за законодавством Канади Корпорації «Шиппинг Текнолодлжі Лімітед» та «Мерибені Енерджі Корпорейшн», відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 року про порушення провадження у справі №914/2259/17. Проаналізувавши вказані обставини, а також відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку були поважними.

Ухвалою судді від 15.03.2018 року вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 17.03.2018 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів у спосіб витребування в Головного управління Національної поліції у Львівській області реєстраційної справи ТОВ «Львівавтокомплектація» №19 в 2 томах, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження 0000446 за фактом розкрадання грошових коштів ТОВ «Львівавтокомплектація» за ч.3 ст.191 Кримінального кодексу України та у спосіб допиту свідка ОСОБА_6 учасника загальних зборів товариства.

Ухвалою судді від 26.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.04.2018 року. Копію ухвали 02.04.2018 року вручено відповідачам та 03.04.2018 року позивачеві.

19.04.2018 року від відповідача, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, надійшов відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 23.04.2018 року, суд ухвалив залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1). У звязку із цим, розгляд справи відкладено на 16.05.2018 року.

10.05.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, не підписана ним особисто.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 16.05.2018 року, суд ухвалив витребувати у відповідача, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, матеріали реєстраційної справи ТОВ «Львівавтокомплектація» №19. Підготовче засідання відкладено на 06.06.2018 року.

У звязку із перебуванням судді у відрядженні, судове засідання, призначене на 06.06.2018 року, перенесено на 27.06.2018 року.

Підготовче засідання, яке відбулось 27.06.2018 року, суд ухвалив відкласти на 09.07.2018 року.

05.07.2018 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, а саме просить визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 24.02.2016 року за №8010414 щодо внесення змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація».

В підготовчому засіданні, яке відбулось 09.07.2018 року, суд прийняв до розгляду вищевказану заяву та оголосив перерву до 18.07.2018 року.

Підготовче засідання, яке відбулось 18.07.2018 року, суд ухвалив відкласти на 01.08.2018 року. Окрім того, на підставі ч.4 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України, для належної підготовки справи для розгляду по суті суд продовжив строк підготовчого засідання на 30 днів.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 01.08.2018 року, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.08.2018 року.

В судовому засіданні 20.08.2018 року заслухано вступне слово позивача, долучено додаткові докази та відкладено розгляд справи на 29.08.2018 року.

29.08.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи.

Ухвалою від 29.08.2018 року долучено до матеріалів справи подані відповідачем докази скасування реєстраційної дії та відкладено розгляд справи для скерування запиту до 17.09.2018 року.

Ухвалою від 17.09.2018 року викладено розгляд справи у звязку з відсутністю відповіді на запит до 10.10.2018 року.

28.09.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на запит.

Ухвалою від 10.10.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні за клопотанням представника третьої особи до 24.10.2018 року.

Ухвалою від 24.10.2018 року оголошено перерву до 12.11.2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що державним реєстратором Управління державної реєстрації Львівської міської ради ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація», а саме внесено зміни до Статуту юридичної особи, згідно яких розширено повноваження виконавчого органу управління товариства директора щодо права укладення договорів, угод та інших юридичних актів (групи угод, укладених щодо одного предмету правочину), сума яких не перевищує 2000000,00 грн, без затвердження їх вищим органом управління товариства загальними зборами учасників. Позивач не погоджується з вказаною реєстраційною дією та вважає її протиправною. Зокрема, вказав, що незважаючи на вимоги Закону, установчі документи ТОВ «Львівавтокомплектація», подані заявником для державної реєстрації змін, не містили підписів усіх учасників товариства, які були присутні на зборах 24.02.2016 року та, відповідно, приймали рішення. Окрім того, додав, що державний реєстратор не перевірив повноваження особи, яка підписала нову редакцію Статуту товариства, на вчинення дій від юридичних осіб, учасників товариства юридичних осіб за законодавством Канади Корпорації «Шиппинг Текнолодлжі Лімітед» та «Мерибені Енерджі Корпорейшн», представником яких було зазначено ОСОБА_7 А, як встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 року у справі №914/2259/17, станом на дату проведення загальних зборів (24.02.2016 року) ОСОБА_7 не мав повноважень на представництво інтересів вищевказаних юридичних осіб учасників товариства. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заявах по суті спору, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, надійшов відзив на позовну заяву, в яких посилається на те, що станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою державний реєстратор ОСОБА_4 не перебуває у трудових відносинах з Управлінням державної реєстрації Львівської міської ради. Вказане пояснює тим, що Львівське міське управління юстиції припинило свої повноваження в результаті ліквідації, а Управління державної реєстрації Львівської міської ради не є його правонаступником. Таким чином, вважає, що позовні вимоги предявлено до неналежного відповідача. Що стосується суті позовних вимог, то зазначив, що подана заявником для державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація» довіреність, станом на момент вчинення спірної реєстраційної дії, була чинною, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру. Твердження позивача про те, що протокол загальних зборів від 24.02.2016 року не підписано ОСОБА_8 (учасником товариства) вважає безпідставними, так як згідно чинного законодавства, в т.ч. і Інструкції з діловодства, протокол підписується головою та секретарем зборів, якщо такі обирались. Крім того, додав, що Законом надано право позивачу, в разі визнання протоколу загальних зборів недійсним, подати документи, а саме судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання протоколу загальних зборів недійсним, для скасування реєстраційної дії. А тому, покликаючись на правомірність оскаржуваних дій, наявність правових підстав для їх вчинення, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні 29.08.2018 року подано докази скасування реєстраційної дії, що оскаржується за судовим рішенням. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, надав пояснення, в яких вказав, що мотиви позову є надуманими, а спірні дії державного реєстратора правомірними та такими, що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У строк, встановлений судом, від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що Управління державної реєстрації Львівської міської ради є належним відповідачем, адже після ліквідації Львівського міського управління юстиції до нього (управління) перейшли права та обовязки ліквідованого органу, зокрема в частині правовідносин щодо реєстрації юридичних осіб. На спростування доводів відповідача про достатність документів, поданих для державної реєстрації прав, вказав, що такі не відповідали вимогам ч.3 ст.60 закону України «Про господарські товариства». Окрім того, додав, що до долучених державному реєстратору копій довіреностей не було надано відповідні витяги з Єдиного реєстру довіреностей, які, на думку позивача, повинні були бути витребувані реєстратором. А тому, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає безпідставними та необґрунтованими. Між тим, суд відзначає, що вказана відповідь на відзив не підписана представником позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» зареєстроване, як юридична особа (місцезнаходження: вул.Стрийська, 45, м.Львів, 79026; ). Установчим документом вказаного товариства є його Статут.

Відповідно до п.п.1.2, 7.6 Статуту ТОВ «Львівавтокомплектація» в редакції, зареєстрованій 11.06.2013 року за №0010414, учасниками товариства є ОСОБА_8, який володіє 0,125% статутного капіталу товариства, що становить 10000,00 грн статутного капіталу, Корпорація «Шиппинг Технолоджи Лімітед», яка володіє 37,202% статутного капіталу товариства, що становить 2968000,00 грн статутного капіталу та Акціонерна Корпорація «Мерибені Енерджі Корпорейшн», яка володіє 62,672% статутного капіталу товариства, що становить 5000000,00 грн статутного капіталу.

Згідно із п.9.1 Статуту ТОВ «Львівавтокомплектація», вищим органом управління товариства є загальні збори учасників. У загальних зборах учасників мають право брати участь всі його учасники (їх представники).

24.02.2016 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Львівавтокомплектація», на яких було прийнято рішення: 1) про обрання голови зборів учасників товариства та секретаря зборів ТОВ «Львівавтокомплектація»; 2) про внесення змін до Статуту ТОВ «Львівавтокомплектація» шляхом викладення Статуту в новій редакції; 3) про забезпечення проведення державної реєстрації змін до установчих документів та змін до відомостей в Єдиний державний реєстр ТОВ «Львівавтокомплектація». Вказане рішення оформлено протоколом б/н від 24.02.2016 року.

Як вбачається зі змісту цього протоколу, на зборах були присутні учасники: ОСОБА_8; від Корпорації «Шиппинг Технолоджи Лімітед» ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності від 19.03.2013 року; від Акціонерної Корпорації «Мерибені Енерджі Корпорейшн» ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності від 19.03.2013 року.

Нова редакція Статуту, затверджена рішенням загальних зборів учасників, містила змінені підп.9.2.11 п.9.2 р.9 «Управління товариством» та підп.9.11.3 п.9.11 р.9 «Управління товариством», а саме: « 9.2.11 затвердження договорів, угод (групи угод, укладених щодо одного предмету правочину), сума яких перевищує 2000000,00 грн» та « 9.11.3 укладати договори, угоди та інші юридичні акти в межах, що визначені цим Статутом, при цьому угоди (групи угод, укладених щодо одного предмету правочину) на суму, що перевищує 2000000,00 грн, можуть бути укладені директором від імені товариства лише після затвердження їх загальними зборами учасників».

24.02.2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, на підставі поданих заявником документів, внесено запис за №8010414 про внесення змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація».

Не погоджуючись з проведеною відповідачем реєстраційною дією, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Водночас суд відзначає, що у рамках даної справи відсутній спір про право. Основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій відповідача державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 та полягають у тому, що остання не мала права вчиняти спірну дію, оскільки документи, подані заявником для державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація», були оформлені без дотриманням вимог, установлених Законом, та не відповідали законодавству. Тобто дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, яка у межах спірних правовідносин діяла як суб'єкт владних повноважень.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців урегульовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року №755-IV (далі Закон України №755-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.4 ч.1 ст.1 цього Закону, державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України №755-IV, державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України №755-IV, відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.14 Закону України №755-IV, документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.

Відповідно до п.п.6, 9, 11 ч.1 ст.15 Закону України №755-IV, документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати таким вимогам, зокрема: рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог, встановлених законом, та відповідати законодавству; установчий документ юридичної особи викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками) або уповноваженими ними особами; внесення змін до установчого документа юридичної особи, положення, регламенту, списку суддів постійно діючого третейського суду, статуту (положення) громадського формування, що не має статусу юридичної особи, оформляється шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно ч.4 ст.17 Закону України №755-IV, для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються, серед іншого, такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру; 7) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону; 8) установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі.

За змістом ч.ч.19, 20 ст.17 Закону України №755-IV, у разі подання документів, крім випадку, коли відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі, представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження. У разі участі представника засновника (учасника) юридичної особи у прийнятті рішення уповноваженим органом управління юридичної особи додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.25 Закону України №755-IV, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.

Реєстрація змін до установчих документів ТОВ «Автокомплектація» здійснена державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства від 24.02.2016 року та заяви про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи.

Зі змісту копії протоколу загальних зборів учасників позивача від 24.02.2016 року вбачається, що загальними зборами ТОВ «Львівавтокомплектація» прийнято рішення щодо обрання голови зборів учасників товариства ОСОБА_7 та секретаря цих зборів ОСОБА_5, внесення змін до Статуту ТОВ «Львівавтокомплектація» шляхом викладення Статуту в новій редакції (а саме: змінено підп.9.2.11 «затвердження договорів, угод (групи угод, укладених щодо одного предмету правочину), сума яких перевищує 2000000,00 грн» та 9.11.3 «укладати договори, угоди та інші юридичні акти в межах, що визначені цим Статутом, при цьому угоди (групи угод, укладених щодо одного предмету правочину) на суму, що перевищує 2000000,00 грн, можуть бути укладені директором від імені товариства лише після затвердження їх загальними зборами учасників» та доручення директору товариства забезпечити проведення державної реєстрації змін до установчих документів та змін до відомостей в Єдиний державний реєстр, давати довіреність від ТОВ «Львівавтокомплектація» на проведення реєстрації, а також здійснення всіх інших дій, повязаних з цією реєстрацією.

З метою об'єктивного з'ясування всіх обставин у справі, суд протокольною ухвалою від 16.05.2018 року витребував в Управління державної реєстрації Львівської міської ради реєстраційну справу ТОВ «Львівавтокомплектація» №19.

З матеріалів цієї справи (том 2, а.с.125-145) слідує, що для проведення державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Львівавтокомплектація», позивачем (заявником ОСОБА_9П.) подано державному реєстратору пакет документів, а саме:

- реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, яка повністю відповідає Формі 3, підписана ОСОБА_9 на підставі долученої довіреності від 15.02.2016 року;

- рішення про внесення змін до установчих документів (примірник оригіналу), а саме протокол загальних зборів учасників ТОВ «Львівавтокомплектація» від 24.02.2016 року, підписаний головою зборів ОСОБА_7 та секретарем зборів ОСОБА_5 На загальних зборах були присутні ОСОБА_8, який володіє 0,125% статутного капіталу товариства, юридичні особи за законодавством Канади Корпорації «Шиппинг Текнолодлжі Лімітед» та «Мерибені Енерджі Корпорейшн» в особі ОСОБА_7, що володіють сукупно 99,874% статутного капіталу товариства, та ОСОБА_5 (як запрошений). На підтвердження повноважень ОСОБА_7 додано довіреності від 19.03.2013 року (видані строком на три роки), посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстровані в реєстрі за №№251 та 253 відповідно;

- нову редакцію установчих документів, а саме Статут ТОВ «Львівавтокомплектація», викладений у новій редакції, затверджений протоколом загальних зборів учасників від 24.02.2016 року. Статут підписано ОСОБА_8 та представником юридичних осіб за законодавством Канади Корпорації «Шиппинг Текнолодлжі Лімітед» та «Мерибені Енерджі Корпорейшн» ОСОБА_7;

- копію квитанції №0.0.509980135.1 від 22.02.2016 року, виданої ПАТ «А-Банк», про сплату адміністративного збору;

- документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи довіреність ТОВ «Львівавтокомплектація», в особі директора ОСОБА_5, згідно якої уповноважено ОСОБА_9, серед іншого, подавати необхідні заяви та інші документи щодо державної реєстрації змін до відомостей про товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, змін до установчих документів.

Аналізуючи подані документи у сукупності та кожен зокрема, суд вважає, що комплектність документів відповідала вимогам ч.4 ст.17 Закону України №755-IV. Доказів протилежного суду не надано.

Суд не приймає до уваги аргументи позивача стосовно того, що протокол загальних зборів учасників ТОВ «Львівавтокомплектація» від 24.02.2016 року не відповідає вимогам ч.3 ст.60 Закону України «Про господарській товариства», оскільки не підписаний учасником товариства ОСОБА_6І, з огляду на наступне.

Так, згідно положень цієї статті, брати участь у зборах з правом дорадчого голосу можуть члени виконавчих органів, які не є учасниками товариства. Учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів.

Матеріалами справи підтверджено, що протокол загальних зборів учасників ТОВ «Львівавтокомплектація» від 24.02.2016 року підписаний головою та секретарем зборів, що відповідає вимогам ч.3 ст.60 Закону України «Про господарській товариства».

Стосовно решти посилань, то суд не наділений компетенцією в межах даної справи давати оцінку рішенню уповноваженого органу управління юридичної особи, оскільки така може бути надана лише господарським судом за наслідками розгляду справи про визнання недійсним такого протоколу.

З тих же підстав, суд не приймає до уваги надані позивачем докази, які стосуються дійсності/недійсності протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Львівавтокомплектація» від 24.02.2016 року.

При цьому, суд враховує приписи ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічно, і державний реєстратор не наділений повноваженнями перевіряти законність та правомірність прийнятих власниками або уповноваженими органами юридичної особи тих чи інших рішень, які подаються йому в подальшому для вчинення реєстраційної дії.

Законом України №755-IV на державного реєстратора не покладено обов'язку щодо перевірки наявності дійсної волі та волевиявлення осіб, достовірності фактів та подій, викладених в документах, що подаються заявником для проведення державної реєстрації та певних реєстраційних дій. Разом з тим, у п.8 ч.1 ст.15 Закону України №755-IV визначено, що установчий документ юридичної особи, положення, регламент, список суддів постійно діючого третейського суду, статут (положення) громадського формування, що не має статусу юридичної особи, повинен містити відомості, передбачені законодавством, та відповідати законодавству. А відповідно до ч.3 ст.35 цього ж Закону, відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Вказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.07.2018 року у справі №823/239/15, від 10.04.2018 року у справі №820/9811/13-а та від 15.03.2018 року у справі №806/716/17.

Долучена до матеріалів справи довіреність, видана директором ТОВ «Львівавтокомплектація» ОСОБА_5, що засвідчує повноваження ОСОБА_9, серед іншого, подавати необхідні заяви та інші документи щодо державної реєстрації змін до відомостей про товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі, змін до установчих документів.

Твердження представника позивача про те, що державний реєстратор повинен був врахувати, що дані в довіреностях є сумнівними судом не беруться до уваги, оскільки.

Стосовно розбіжностей в номері реєстру довіреностей (а.с.132- 133 том 2) на першій та останній сторінці довіреності, суд враховує пояснення представника відповідача з покликанням на Наказ МЮ України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок 296) про те, що такі номери можуть не збігатись, оскільки на першій сторінці зазначено номер реєстраційної дії посвідчення довіреності, а на звороті номер реєстраційної дії посвідчення копії довіреності.

Зокрема, відповідно до глави 11 розділу 1 Порядку 296, кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до глави 7 розділу 2 Порядку 296, нотаріуси засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови, що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування або за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування фізичної особи. На вимогу фізичних або юридичних осіб, щодо яких вчинялася нотаріальна дія, нотаріуси вправі видавати копії документів, що зберігаються у справах державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву або приватного нотаріуса. Вірність таких копій засвідчується за правилами цієї глави з проставленням відмітки «Зі справ нотаріальної контори (архіву, приватного нотаріуса)». Вірність копії з копії документа може бути засвідчена нотаріусом, якщо вірність копії засвідчена в нотаріальному порядку або якщо ця копія видана юридичною особою, що видала оригінал документа.

Щодо посилань позивача на рішення Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 року у справі №914/2259/17, яке набрало законної сили 12.06.2018 року та згідно якого визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Львівавтокомплектація», що оформлені протоколом від 24.02.2016 року, суд враховує таке.

По-перше, на момент звернення позивача з заявою до державного реєстратора, протокол від 26.02.2016 року був чинний, а наведене судове рішення ухвалене після вчинення спірної реєстраційної дії. В тому числі, суд звертає увагу, що звернення до суду також було пізніше, ніж оскаржувана реєстраційна дія.

По-друге, відповідно до ч.5 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, у господарській справі №914/2259/17 учасниками справи були: позивач юридичні особи за законодавством Канади Корпорація «Шиппинг Текнолодлжі Лімітед» та «Мерибені Енерджі Корпорейшн» та відповідач ТОВ «Львівавтокомплектація».

Таким чином, відповідач, стосовно якого не було встановлено жодних обставин у справі №914/2259/17, наділений процесуальним правом у загальному порядку спростувати такі обставини. Так само суд може відійти від наданої судами в межах розгляду іншої справи правової оцінки певних юридичних фактів, які мають значення для прийняття рішення, адже за приписами ч.7 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 17.04.2018 року у справі №800/448/15.

Стосовно поданої представником позивача копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_11 від 31.07.2018 року (а.с.223 том 2), слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.15 КАС України, судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Що стосується мови судочинства, то відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Державною мовою України є українська мова (стаття 10 Конституції України та стаття 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» ).

Відповідно ст.14 до Закону України «Про засади державної мовної політики», судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Відтак, поданий позивачем документ (а.с.223 том2), копія заяви ОСОБА_11, що викладено на російській мові, не може судом братись до уваги як доказ, оскільки поданий з порушенням вищенавведених норм законодавства.

Щодо тверджень відповідача про те, що Управління державної реєстрації Львівської міської ради не є правонаступником Львівського міського управління юстиції, в зв'язку з чим є неналежним відповідачем, суд враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» винесено рішення щодо ліквідації Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2016 року на виконавчі органи сільських, селищних та міських рад покладено повноваження державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Львівської міської ради надано повноваження Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що при визначенні процесуального правонаступництва судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі у справі їх правонаступників. У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

Виходячи з положень статей 55, 56 Конституції України суди повинні враховувати, що відмова у відкритті або закриття провадження у такій справі з підстав ліквідації (припинення діяльності, позбавлення частини повноважень, звільнення з посади, скорочення посади) суб'єкта владних повноважень є неприпустимими.

При цьому суд вважає, що потрібно розмежовувати правове та процесуальне правонаступництво органу місцевого самоврядування, оскільки згідно правового аспекту у ліквідованій реєстраційній службі відсутні правонаступники, а згідно вищенаведених актів законодавства наявне процесуальне правонаступництво, яке має вирішуватись в кожній судовій справі за умови дослідження обставин обсягу компетенції делегованих повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить висновку, що Управління державної реєстрації Львівської міської ради є належним відповідачем у справі.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено реєстраційну дію, є підставою для внесення до Єдиного державного реєстру прав запису про скасування відповідної реєстраційної дії, оскільки позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого права, яке він вважає порушеним. Більше того, у ч.1 ст.34 Закону України №755-IV прямо вказано, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Представником відповідача подано суду копію опису документів для проведення реєстраційної дії «Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням» від 21.08.2018 року, копію заяви про скасування такої реєстраційної дії (подана представником позивача), копію судового рішення та копію даних з реєстраційної справи про скасування реєстраційної дії, вчиненої державним реєстратором ОСОБА_4 24.02.2016 року №8010414 за судовим рішенням (а.с.239-250 том 2).

Таким чином, станом на 21.08.2018 року реєстраційна дія вчинена державним реєстратором ОСОБА_4 24.02.2016 року №8010414, що є предметом спору скасована.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Позивач вказує про необхідність задоволення позову як ефективного способу захисту його прав, оскільки це необхідно для повного відновлення законних прав та інтересів. Також вказує, що оскаржувана реєстраційна дія, мала негативні наслідки, однак жодних доказів такого теж не подано.

Водночас статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція) встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конвенція ратифікована 17.07.1997 Законом України №475/97-ВР, отже, відповідно до вимог статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, в його постанові від 31.05.2016 у справі № 21-451а16, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Проаналізувавши вищевикладене, оскільки в даному випадку відповідачем скасовано реєстраційну дію, що є предметом оскарження, відтак підстав для захисту права позивача шляхом скасування такої реєстраційної дії немає.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77,139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівавтокомплектація" до Державного реєстратор Управління державної реєстрації Львівської міської ради ОСОБА_4, Управління державної реєстрації Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування дії ,- відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2018 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна