Справа № 591/6004/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №591/6004/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44191/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Гімона М.М.,

суддів: Кравчука В.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 6 червня 2017 року (головуючий суддя - Косолап М.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року (головуючий суддя - Григоров А.М., судді: Подобайло З.Г., Тацій Л.В.) у адміністративній справі № 591/6004/16-а за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням доповнень, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»; скасувати рішення Управління ПФУ від 30 вересня 2016 року № 3994 «Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати Управління ПФУ переглянути вказане рішення та прийняти його відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати Управління ПФУ призначити йому з 1 травня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку; зобов'язати Управління ПФУ виконати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року, призначивши йому з 1 травня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку; встановити контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 25 березня 1988 року по 14 липня 2003 року проходив військову службу, у тому числі за контрактом осіб, офіцерського складу Збройних Сил України, з 29 липня 2015 року по 28 жовтня 2016 року проходив військову службу у зв'язку з частковою мобілізацією, з 14 липня 2003 року по день звернення з заявою до відповідача працював в органах прокуратури. Має загальний стаж роботи 27 років 11 місяців 3 дні, у тому числі стаж на посадах прокурорів, слідчих - 12 років 9 місяців 6 днів, та право на призначення спеціальної пенсії, що передбачено статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», а тому рішення Управління ПФУ від 30 вересня 2016 року № 3994 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років вважає протиправним.

Постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 6 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано дії Управління ПФУ щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» протиправними. Скасовано рішення Управління ПФУ від 27 вересня 2016 року № 3994, яким відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 Зобов'язано Управління ПФУ з 1 травня 2016 року призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління ПФУ на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління ПФУ посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про їх скасування та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі не прийняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тобто, з 1 червня 2015 року пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в порядку та на умовах, визначених даним законом, не призначаються (не перераховуються)

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судові рішення фактично оскаржуються в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині судові рішення відповідачем не оскаржуються, то колегія суддів перевіряє їх законність та обґрунтованість лише у цій частині.

Вирішуючи позов суди виходили з того, що ОСОБА_1 27 квітня 2016 року звернувся до Управління ПФУ з заявою про призначення йому пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

На момент подання вказаної заяви його вислуга років складала 27 років 11 місяців 3 дні, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих - 12 років 9 місяців 6 днів, що згідно з вимогами абзацу 6 частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» дає право на призначення йому пенсії за вислугу років..

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року скасовано рішення Управління ПФУ від 28 квітня 2016 року № 3994 «Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років по Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 та зобов'язано переглянути його заяву про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру».

На виконання вказаної постанови суду Управління ПФУ рішенням від 27 вересня 2016 року № 3994 відмовило у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 посилаючись на те, що згідно з пунктом 5 розділу 3 Закону України від 2 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки він має стаж роботи, який дає право на її призначення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону №213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Проте, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон №1697-VII.

Отже, Законом №213-VIII скасовані діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», а не система спецпенсій взагалі.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Вказана норма набрала законної сили після 1 червня 2015 року, станом на вказану дату не була діючою, а тому положення Закону № 213-VIII на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у зв'язку з чим з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право відповідно до положень статті 86 Закону № 1697-VII.

За встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні частини позовних вимог, які є предметом касаційного перегляду в межах доводів касаційної скарги, судами першої та апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення, а постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 6 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

В.М. Кравчук

Л.Л. Мороз,

Судді Верховного Суду