Справа № 0940/2111/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"22" листопада 2018 р. справа № 0940/2111/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про заміну стягувача у виконавчому проваджені АСВП №52596033 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №1088 від 09.09.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернувся в суд із поданням про заміну стягувача - ТОВ "Факторингова компанія „Рантье" на ТОВ "Нью Файненс Сервіс" у виконавчому провадженні АСВП №52596033 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №1088 від 09.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» Рантье» 19177,30 грн. заборгованості та 1300 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування подання головний державний виконавець зазначає, що 28.02.2017 між ТОВ "Фінасова компанія "Серет", яке 29.06.2017 змінило найменування на ТОВ "Нью Файненс Сервіс", та ТОВ "Факторингова компанія "Рантьє" укладено договір факторингу, згідно умов якого ТОВ "Факторингова компанія "Рантьє" відступило (передало у власність) Фактору (новому кредитору) з 28.02.2017 право грошової вимоги за кредитним договором №Р36.358.70019 від 23.09.2014.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року подання призначено до розгляду в судовому засіданні.

Головний державний виконавець, представники ТОВ "Факторингова компанія „Рантье", ТОВ "Нью Файненс Сервіс" в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду подання судом повідомлялись. За наведених обставин, керуючись частиною 2 статті 379, частинами 1, 2 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив питання про заміну сторони виконавчого провадження в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали подання, суд встановив наступне.

07.10.2016 року постановою головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №1088 від 09.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» Рантье» 19177,30 грн. заборгованості та 1300 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

28.02.2017 року між Фактором (ТОВ «Фінансова компанія «Серет») та Клієнтом (ТОВ «Факторингова компанія «Рантье») укладено договір факторингу №28/02-1, за яким Клієнт відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 28.02.2017 року права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 28.02.2017 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту за плату. Фактор після переходу до нього прав вимоги стає Кредитором за кредитними договорами, укладеними між Первісним кредитором і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов'язань за такими Кредитними договорами в межах переданих прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором №Р36.358.70019 від 23.09.2014.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) поняття "суд, встановлений законом" передбачає розуміння суду, як юрисдикційного органу, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом. ЄСПЛ у рішеннях наголосив, що поняття "суд, встановлений законом", стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування "суду", але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді ("Coeme та інші проти Бельгії" №3249296 та ін., рішення від 22 червня 2000 року; "Gurov проти Молдови" №3645502, рішення від 11 липня 2006 року; "Олександр Волков проти України" №21722/11, рішення від 9 січня 2013 року; "DMD Group A.S. проти Словаччини" №1933403, рішення від 5 жовтня 2010 року; "Сокуренко і Стригун проти України" №№29458/04 та 29465/04, рішення від 20 липня 2007 року).

Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Державний виконавець в поданні, обґрунтовуючи необхідність замінити сторону виконавчого провадження посилається на частину 1 статті 264 КАС України, пункт 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України та частину 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Слід звернути увагу, що Законом України "Про виконавче провадження" не конкретизовано, який саме суд (суд якої юрисдикції) повинен розглядати заяви державного виконавця про заміну сторони її правонаступником, в свою чергу, на переконання суду, визначення повноважного суду в даних правовідносинах покладається на процесуальні закони.

Суд зазначає, що статтею 264 КАС України, на яку посилається в поданні державний виконавець, визначалася процедура заміни сторони виконавчого провадження включно до 15.12.2017. Натомість, на час звернення державного виконавця з поданням, діючою редакцією КАС України процесуальні питання заміни сторони виконавчого провадження передбачені статтею 379 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України чітко регламентує "суд, який може замінити сторону виконавчого провадження", а саме той, який розглядав справу як суд першої інстанції. Тобто, процесуальним законом надано повноваження адміністративним судам розглядати питання заміни сторони виконавчого провадження виключно у справах, які були в провадженні відповідного адміністративного суду і ними розглянуті. Вказане також підтверджується назвою Розділу IV "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах".

Отже, виходячи із змісту діючої на час звернення із поданням, тобто 12.11.2018, редакції статті 379 КАС України, до повноважень адміністративних судів не належить розгляд подання державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження відкритого на виконання вчиненого виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості.

Натомість, таке право передбачене Цивільним процесуальним кодексом України (надалі також - ЦПК України).

Главою VI ЦПК України врегульовано процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Тому, на думку суду, процесуальні питання щодо виконання виконавчого напису нотаріуса входять в межі регулювання Главою VI ЦПК України.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 442 Глави VI ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Окрім цього, суд зазначає, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції. За загальним правилом основний спосіб розмежування предметної юрисдикції полягає в розмежуванні за видом спірних правовідносин.

Відповідно до матеріалів подання державного виконавця, відносини між сторонами вищезгаданого виконавчого провадження є цивільно-правовими як такі, що виникли внаслідок невиконання умов кредитного договору №Р36.358.70019 від 23.09.2014 фізичною особою ОСОБА_1.

Питання заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою визначено статтями 512, 514, 517 Цивільного кодексу України.

За наведеного та вказаних правових норм, заява головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області у формі подання про заміну сторони виконавчого провадження є очевидно безпідставною в частині визначення повноважного суду щодо розгляду такого подання.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали подання не містять відомостей і доказів звернення державного виконавця саме до суду загальної юрисдикції в порядку правил, визначених статтею 442 Глави VI ЦПК України, а також відмови таким судом в прийнятті чи залишенні без розгляду такого подання.

З огляду на вищевказане, з набранням чинності 15.12.2017 нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України відсутні правові підстави для розгляду даного подання в порядку, встановленому статтею 379 КАС України, а відтак останнє підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 241, 248, 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП №52596033 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її вручення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.