Справа № 813/2333/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/2333/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Львів

14 год. 21 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представниці відповідача Дерко Л.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 81542) до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 3) про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови та призупинення виплат соціальної допомоги позивачці; зобов'язання відповідача виплатити соціальну допомогу позивачці (кошти, коли батьки ухиляються від сплати аліментів) на загальну суму 40470,50 грн.; зобов'язання відповідача виплатити позивачці кошти як одинокій матері, виплати на дітей до досягнення ними 6-ти та 18-ти річного віку, на суму 89589,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є матір'ю трьох неповнолітніх дітей. 15.08.2009 розірвала за рішенням суду шлюб із батьком своїх дітей. З того часу вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Городоцької районної адміністрації як одержувачка допомог, згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми». У період з 01.01.2016 по 30.06.2016 вона отримувала тимчасову державну допомогу, коли батьки ухиляються від сплати аліментів на двох дітей, однак у липні 2016 такі виплати відповідачем безпідставно припинилися. Крім вказаного, позивачці безпідставно не виплачуються виплати як одинокій матері та виплати на дітей до досягнення ними 6-ти та 18-ти річного віку. На переконання позивачки такі дії є протиправними, позивачка безпідставно недоотримала кошти тимчасової державної допомоги коли батьки ухиляються від виплати аліментів на загальну суму 40470,50 грн. та як одинокій матері на дітей до досягнення ними 6-ти та 18-ти річного віку на загальну суму 89589,00 грн., у зв'язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 11.06.2018 цю позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.07.2018 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання позивачки про витребування доказів належним чином засвідчених копій особових справ ОСОБА_1 щодо виплати їй соціальних допомог, для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 07.08.2018 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, що викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представниця відповідача, відповідно до заяви поданої у судовому засіданні 16.11.2018, частково визнала позовні вимоги, а саме, в частині необхідності донарахування тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 на суму 7777,14 грн. Разом з тим, щодо допомоги на дітей одиноким матерям, вважає, що така не призначена правомірно, згідно вимогами чинного законодавства. Щодо вказаної допомоги, покликалась на аргументи викладені у відзиві на позовну заяву за вх. № 24667 від 07.08.2018 (а.с.30-33). Зауважила, що оскільки третя дитина не була зареєстрована (відсутні дані про місце реєстрації третьої дитини) і позивачка впродовж місячного терміну, у який зобов'язалась зареєструвати дитину, відповідної довідки не надала, підстав для проведення відповідних виплат не було. В подальшому, позивачка за відповідними допомогами письмово не зверталася. Просила у цій частині у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення позивачки та її представника, представниці відповідача, з'ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Позивачка, ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Городоцької РДА Львівської області і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» від 22.02.2006 одержувала допомогу на двох дітей, ОСОБА_4 15.08.2009 та ОСОБА_1, 23.06.2011, у період з 01.07.2014 по 30.06.2016 у розмірі 1305,50 грн. щомісячно.

31.05.2016 у позивачки народилася третя дитина стосовно якої вона є одинокою матір'ю.

18.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення їй, у тому числі, допомоги на дітей одиноким матерям на одну дитину ОСОБА_5 та тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, на двох дітей ОСОБА_4, та ОСОБА_1

Оскільки позивачка не отримує відповідні виплати з 01.07.2016 по 01.03.2018, вказане є порушенням її прав, вона та її діти недоотримали державної допомоги на загальну суму 13130059,50 грн., звернулася із цим позовом до суду

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Щодо призначення та виплати позивачці допомоги як одинокій матері ОСОБА_5 суд зазначає таке.

Допомога на дітей одиноким матерям є одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачений п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Якщо одинока мати, одинокий усиновлювач, мати (батько) у разі смерті одного з батьків зареєстрували шлюб, то за ними зберігається право на отримання допомоги на дітей, які народилися чи були усиновлені до шлюбу, якщо такі діти не були усиновлені чоловіком (дружиною).

Згідно з ч. 2 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 35 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 4) довідка про проживання дитини з матір'ю, видана за місцем проживання сім'ї. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім'ї, наданого центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір'ю. У разі коли дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, замість довідки про проживання дитини з матір'ю подається довідка з місця проживання матері та довідка з місця проживання (навчання) дитини.

При цьому згідно з п. 34 цього ж Порядку визначено, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім'ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Зазначена допомога призначається на кожну дитину.

Розмір допомоги перераховується з дня досягнення дитиною відповідного віку без звернення одержувача допомоги до органу соціального захисту населення.

Розмір допомоги, яка надається з урахуванням доходів сім'ї, може бути перерахований з місяця подання отримувачем допомоги заяви до закінчення строку її призначення.

Судом встановлено, що 18.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям (а.с.126-127). Зі змісту такої заяви встановлено, що позивачка зобов'язалась у строк до 18.08.2016 надати довідку про склад сім'ї з приписаною дитиною, ОСОБА_5, одразу після приписки.

Довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.07.2016, що також подавалась позивачкою разом із вищевказаною заявою підтверджено те, що місце проживання ОСОБА_5 в с. Граівка та с. Коропуж не зареєстровано (а.с.13). Факт того, що ОСОБА_5, 2016 року народження, проживає за відповідною адресою у с. Коропуж Городоцького району Львівської області без реєстрації місця проживання підтверджується також актом фактичного проживання в с. Коропуж Городоцького району Львівської області (а.с.129).

Розпорядженням від 14.09.2016 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги на дитину як одинокій матері, оскільки остання не надала довідку з місця реєстрації дитини ОСОБА_5 (а.с.124)

Суд вважає обґрунтованими покликання представниці відповідача на те, що оскільки у відповідача була відсутньою інформація про місце реєстрації третьої дитини, позивачка своє зобов'язання щодо надання відповідної довідки не виконала, а тому відповідач не міг розрахувати допомогу за відсутності цих даних. З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні допомоги на дитину ОСОБА_5 як одинокій матері.

Крім того, з матеріалів особової справи позивачки з'ясовано, що повторно про призначення відповідної допомоги вона звернулася лише 11.12.2017 (а.с.114) та така була їй призначена та виплачувалась відповідно до рішення при призначення допомоги сім'ям з дітьми від 22.12.2017 (а.с.108).

Позивачка у судовому засіданні підтвердила, що письмово до відповідача із такою заявою після звернення із заявою від 18.07.2018 до 11.12.2017 не зверталася.

З огляду на наведене, вимоги позивачки про зобов'язання відповідача виплатити позивачці кошти як одинокій матері є безпідставними, спростовуються матеріалами справи, дії відповідача у цій частині були правомірними, а відтак у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Щодо призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч.ч. 8, 9 ст. 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Спірні правовідносини сторін регулюються Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок).

Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що він визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що тимчасова допомога, серед іншого, призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Перелік документів, які необхідно подати органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) для призначення тимчасової допомоги, встановлений пунктом 6 Порядку.

Відповідно до пункту 7 Порядку, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця.

Судом зі змісту матеріалів особової справи позивачки щодо призначення цього виду допомоги з'ясовано, що позивачка для її призначення звернулась із заявою від 18.07.2016, у якій також зобов'язалась надати довідку про реєстрацію місця проживання третьої дитини ОСОБА_5

У зв'язку з ненаданням цієї довідки у місячний строк, відповідач розпорядженням від 14.09.2016 відмовлено у призначенні цієї допомоги.

Разом з тим, представниця відповідача відповідно до заяви, поданої у судовому засіданні 16.11.2018 визнала позовні вимоги у частині необхідності донарахування цієї допомоги за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 на загальну суму 7777,14 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві

Приписами ч.ч. 4-6 ст. 189 КАС України 4 разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом не встановлено, що дії представниці відповідача щодо визнання позову суперечать закону чи порушують чиї небудь права, свободи або інтереси, дїї представниці відповідача не суперечать інтересам відповідача, відтак позовні вимоги щодо відмови та призупинення відповідної виплати протиправними та зобов'язання нарахувати та виплатити таку за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 є такими, що визнаються відповідачем та такими, що підлягають задоволенню судом.

Суд зважає на визнання цих вимог у частині донарахування позивачці допомоги на суму 7777,14 грн., разом з тим зазначає, що визначення конкретної суми допомоги у цьому судовому рішенні, з врахуванням періоду за який вона призначається, може порушити права позивачки, оскільки для виконання позовної вимоги внаслідок її задоволення, відповідачу слід провести розрахунок. Однак, розрахунок суми 7777,14 грн. нічим не обґрунтований, як визначено конкретно цю суму - не надано пояснень. З огляду на викладене, ефективним способом захисту прав позивачки буде саме зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити суму цієї допомоги за період з 01.07.2016 по 31.12.2016.

Крім цього, судом встановлено, що позивачка повторно про призначення цієї допомоги, після одержання відмови у 2016 році, повторно із письмовою заявою не зверталась, а відтак, задоволення решти позовних вимог щодо цього виду допомоги - безпідставне та у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням письмових доказів, наданих до матеріалів справи, обставин щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача встановлених на їх підставі, а також визнання частково позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат суд зазначає таке.

На підтвердження сплати судового збору до матеріалів справи надано квитанцію № 74 від 704,80 грн.

Від сплати судового збору за подання іншої частини позову - майнової, на суму 1300,60 грн. позивачку звільнено відповідно до ухвали від 07.08.2018.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки цю позовну заяву задоволено у частині немайнових вимог позову, такий слід повернути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області щодо відмови та призупинення виплати ОСОБА_1 тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з 01.07.2016 по 31.12.2016.

3. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області нарахувати і виплатити за період з 01.07.2016 по 31.12.2017 тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 ОСОБА_6.

4. В задоволенні решти вимог позову - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області () судові витрати у вигляді судового збору на суму 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2018 року.

Суддя Качур Р.П.