Справа № 817/188/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2552/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року (ухвалу постановлено у м. Рівне судом у складі головуючого судді Дорошенко Н. О., повний текст ухвали виготовлений 03 жовтня 2018 року) у справі № 817/188/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 817/188/18, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії; зобов'язано Головне УПФ України в Рівненській області провести перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393», Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 24.05.2017 №1/6143.

20.09.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надіслано до суду першої інстанції подання про зміну порядку і способу виконання рішення у справі № 817/188/18. Державний виконавець просив змінити спосіб та порядок виконання рішення суду від 26.04.2018, яким зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної позивачу пенсії з 01.01.2016, на стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного УПФ України в Рівненській області заборгованості по доплаті пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 43765, 77 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 в задоволенні подання відмовлено.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення питання. Суд першої інстанції не враховував наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять неможливим його виконання, тому прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні подання .

Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 28.09.2018 та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Відповідач направив суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність обставин, які могли б бути підставою для зміни способу і порядку виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 817/188/18.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавчий лист від 05.07.2018 у справі № 817/188/18 на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 56779702.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта владних повноважень в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналіз вищевказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні дотримання прав особи та вимог законодавства .

Для відновлення права ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку та виплати йому відповідних соціальних виплат судом прийнято рішення про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, що відповідало заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності, закріпленому у статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на стягнення конкретної суми пенсії, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця УДВС ГТУЮ у Рівненській області про зміну способу й порядку виконання рішення суду від 26.04.2018 у справі № 817/188/18.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити дії чи стягнення з нього коштів) й не може бути залежним від бюджетного асигнування відповідача.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року у справі № 817/188/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 23.11.2018.