Справа № 0240/2620/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2018 р. Справа № 0240/2620/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Малик Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці

про: перегляд рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії. Однак, Управління Пенсійного фонду в місті Вінниці рішенням №68 від 07.12.2017 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

Ухвалою суду від 13.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху запропоновано позивачу у 7-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, шляхом:

- зазначення власного реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номера і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України; ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) (якщо такі відомості відомі позивачу); відомі номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

- приведення позовних вимог у відповідність до частини 2 статті 245 КАС України.

23.08.2018 позивачем надано заяву на виконання вимог ухвали від 13.08.2018, зі змісту якої позивач уточнила позовну вимогу та просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №68 від 07.12.2017 про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 19.09.2018 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу у 7-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання до суду відповідного клопотання (заяви) про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

01.10.2018 позивачем до суду подано заяву, в якій просила поновити строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.10.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

07.11.2018 позивачем до суду подано клопотання про зміну предмету позову.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, від 14.11.2018, відмовлено у задоволенні даного клопотання відповідно до частини 1 статті 47 КАС України.

19.10.2018 до Вінницького окружного адміністративного суду від Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечують проти задоволення адміністративного позову в повному обсязі з огляду на наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (51 рік 03 місяці на момент звернення), 11.10.2017 звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, згідно з якою до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються, зокрема, періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад) в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах.

Відповідно до Примітки 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених зазначеним Переліком, дає право на пенсію за вислугу років незалежно від відомчої належності та форми власності цих закладів.

Громадяни України, які проживають за межами України і громадяни інших країн, які переїхали на постійне місце проживання в Україну, мають право на призначення і виплату пенсії за умови, що це передбачено міжнародними договорами України. Міжнародні договори в частині призначення та виплати пенсій поділяються на два види: договори, за якими витрати на виплату пенсій здійснює держава, на території якої проживає отримувач пенсії; договори, за якими кожна договірна сторона призначає та виплачує пенсію за відповідний страховий чи трудовий стаж, набутий на території цієї держави.

При подачі документів позивач надала довідки №ж/вх./017 143/8/8 від 07.03.2017 та №Б/Н від 01.03.2017 про період роботи, з 15.11.2005 по 14.08.2008 та з 23.12.2009 по 01.03.2017 на посаді акушера-гінеколога у відділі медичних послуг Лівії. Даний період стажу зарахований позивачці не був, оскільки між Україною та Лівією не укладено міжнародна угода в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до наявних документів загальний страховий стаж позивача становить 23 роки 04 місяці 11 днів, а спеціальний стаж як працівника охорони здоров'я складає - 20 років 07 місяців 16 днів.

Таким чином, Управління прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи що містяться в позовній заяві.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення заявленого позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працювала (а.с. 8-9):

- з 01.04.1986 по 02.07.1996 - акушеркою фізіологічного відділення в пологовому будинку №1 м. Вінниці;

- з 01.08.1990 по 28.06.1996 - навчалась у Вінницькому медичному університеті ім. М.І. Пирогова;

- з 01.08.1996 по 14.02.1998 - лікарем-інтерном з акушерства та гінекології в пологовому будинку №1 м. Вінниці;

- з 05.03.1998 по 08.05.1998 - отримувала допомогу по безробіттю в Ленінському районному центрі зайнятості м. Вінниці;

- з 08.05.1998 по 19.12.2005 - лікарем акушером-гінекологом територіального медичного об'єднання клінічної міської лікарні №3;

- з 01.09.2008 по 28.12.2009 - лікарем акушером-гінекологом Писарівської дільничної лікарні.

Крім того, згідно довідки № ж/вх./017 143/8/8 від 07.03.2017 позивач працювала в Лівії у лікарні імені "Мученика аль-Макрифа" на посаді акушера-гінеколога з 15.11.2005 по 14.08.2008.

Довідкою №б/н від 01.03.2017 зазначено, що ОСОБА_1 працювала в Лівії за договором для іноземних спеціалістів на посаді акушера-гінеколога у відділенні медичних послуг в районі Касер Хіар з 23.12.2009 по 01.03.2017.

11.10.2017 ОСОБА_1 звернулася з заявою до відповідача про призначення пенсії.

Рішенням №68 від 07.12.2017 Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відмовило в призначенні пенсії. Розділом XV Прикінцеві положення Закону України №1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" працівникам охорони здоров'я збережено право на пенсію за вислугу років за умови, якщо такі особи на день набрання чинності Законом №2148 від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, потрібний для призначення пенсій за вислугу років, передбачений ст. 52, 54 і 55 Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення". Працівникам охорони здоров'я пенсія за вислугу років буде призначатися за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом 1788 (наприклад, лікарям - за досягнення пенсійного віку або незалежно від віку за умови, якщо вони на 1 квітня 2015 року мають 25 років чи на 31 грудня 2015 року - 25 років шість місяців спеціального стажу та звільнення з роботи за спеціальністю, яка дає право на пенсію за вислугу років). Громадяни України, які проживають за межами нашої держави, і громадяни інших країн, які переїхали на постійне місце проживання в Україну, мають право на призначення і виплату пенсії за умови, що це передбачено міжнародними договорами України. При подачі документів ОСОБА_1 надала довідки (з додатком перекладу з арабської мови на російську мову) про період роботи з 15.11.2005 по 14.08.2008, з 23.12.2009 по 01.03.2017 на посаді акушера-гінеколога у відділі медичних послуг Лівії. Даний період стажу зарахований не був, оскільки між Україною та Лівією не укладена міжнародна угода в галузі пенсійного забезпечення. Відповідно до наявних документів загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 04 місяці 11 днів, а спеціальний стаж як працівника охорони здоров'я складає - 20 років 07 місяців 16 днів.

Однак, не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), на призначення пенсії за вислугу років мають право працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Відповідно до пункту 2 вказаного Переліку лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Згідно із приміткою 2 до цього Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, даєправо на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, при подачі документів позивач надала довідки №ж/вх./017 143/8/8 від 07.03.2017 та №б/н від 01.03.2017 про період роботи з 15.11.2005 по 14.08.2008 та з 23.12.2009 по 01.03.2017 на посаді акушера-гінеколога за договором у Лівії.

Разом з тим, частиною 3 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

ОСОБА_1 є громадянкою України, в період з 15.11.2005 по 14.08.2008 та з 23.12.2009 по 01.03.2017 проживала у Лівії. Дана інформація підтверджена позивачем.

Однак, громадяни України, які проживають за межами України і громадяни інших країн, які переїхали на постійне місце проживання в Україну, мають право на призначення і виплату пенсії за умови, що це передбачено міжнародними договорами України.

Міжнародні договори в частині призначення та виплати пенсій поділяються на два види:

- договори, за якими витрати на виплату пенсій здійснює держава, на території якої проживає отримувач пенсії (територіальний принцип);

- договори, за якими кожна договірна сторона призначає та виплачує пенсію за відповідний страховий (трудовий) стаж, набутий на території держави цієї сторони (пропорційний принцип).

Крім того, Україна проводить зарахування страхового стажу, набутого на території держав, з якими укладено двосторонні Угоди за принципом пропорційності, на підставі одержаних від іншої сторони формулярів про підтвердження цього стажу. Зарахування страхового стажу лише на підставі представлених особою документів про стаж, виданих установами, організаціями за місцем роботи на території іншої держави, не проводиться.

Таким чином, даний період стажу ОСОБА_1 не зарахований, оскільки між Україною та Лівією не укладена міжнародна угода в галузі пенсійного забезпечення.

Разом з тим, загальний страховий стаж позивача (на момент звернення) становить 23 роки 04 місяці 11 днів, спеціальний стаж як працівника охорони здоров'я - 20 років 07 місяців 16 днів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки наявний стаж роботи на території України не відповідає вимогам статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, в зв'язку з відсутністю угоди між Україною та Лівією в галузі пенсійного забезпечення, підстав для зарахування періоду роботи з 15.11.2005 по 14.08.2008 та з 23.12.2009 по 01.03.2017 на території зазначеної країни в спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, не має.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а відповідач в свою чергу правомірно прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Повний текст рішення суду складено 21.11.2018

Суддя Томчук Андрій Валерійович