Справа № 826/5259/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ №826/5259/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Головань О.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (як правонаступника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві) у якому просила визнати протиправними дії та рішення відповідача від 22.03.18 щодо відмови у виплаті встановленої їй пенсії у сумі 13673,68 грн., та зобов'язати відповідача здійснити виплату з 01.01.2018 заборгованої суми пенсії та сплачувати щомісячно встановлену суму пенсії з урахуванням надбавки за почесне звання "заслужений" - 13673,68 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні та виплаті встановленої ОСОБА_2 пенсії у сумі 13 673,68 грн. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію у раніше призначеному розмірі 13 673,68 грн. з 01.01.2018. Присуджено до стягнення на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1409, 6 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві діяло в межах компетенції відповідно до вимог чинного законодавства, пенсія позивачу у призначеному раніше розмірі 10740, 00 грн. виплачується правомірно.

05.11.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_2, вказуючи, що судом першої інстанції об'єктивно та в повному обсязі досліджено матеріали справи, враховано всі дійсні обставини справи, та к наслідок винесено правомірне та обґрунтоване рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві у зв'язку з призначенням пенсії розпорядженням від 14.07.2017 №322366 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно вказаного розпорядження ОСОБА_2 призначено пенсію у розмірі 13 348, 56 грн. (а.с.13).

Розпорядженням Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04.09.2017 №322366 ОСОБА_2 зроблено перерахунок пенсії через зміну надбавки (застосування надбавки за особливі заслуги перед Україною в розмірі 328 грн.), і розмір пенсії визначено у розмірі 13 673, 68 грн. (а.с.14).

Відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 10 740 грн. у зв'язку з запровадженим обмеженням щодо максимального розміру пенсії - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (1074 грн.)

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність, становить 1373 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не було проведено перерахунку пенсії з врахуванням п. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та нового розміру прожиткового мінімуму, вона звернулася з відповідною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 31.01.2018 (а.с.9-10).

Листом від 22.03.2018 №2356/17 ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки у зв'язку з проведеним осучасненням пенсії згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017. №2148-VIII її пенсія зменшується на 457, 3 грн., тому пенсія виплачується у раніше встановленому розмірі. Зазначено, що у зв'язку з набранням чинності 11.10.2017 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII позивачу перераховано пенсію з 01.10.2017 відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Внаслідок перерахунку розмір пенсії позивача відповідно до розпорядження №322366 від 20.03.18 р. становить 10 282, 7 грн. Оскільки до жовтня 2017 р. позивачу виплачувалась пенсія у розмірі 10 740 грн., тобто, більше ніж 10 282, 7 грн., їй в порядку п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплачується пенсія у раніше призначеному розмірі.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції у рішенні від 23 липня 2018 року дійшов висновку, про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2013 №1058-IV (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 р." установлено у 2018 році прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Відповідно, загальне правило ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" має застосовуватися з врахуванням ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 р.", оскільки встановлений у вказаній статті розмір 10 740 грн. діє тимчасово, до 31.12.2017 і не поширюється на 2018 рік.

Згідно ч. 2 р. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.17 р. №2148-VIII (набув чинності з 11.10.17 р.) у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно матеріалів справи, після осучаснення пенсія позивача становить 10 282, 7 грн., тобто, менше, ніж призначено та виплачено до набуття чинності Законом №2148-VIII.

Відповідно, спір полягає в тому, як тлумачити ч. 2 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №2148-VIII, а саме - що є раніше встановленим розміром - нарахована чи виплачена пенсія, оскільки їх розмір різниться в даному випадку.

Згідно розпорядження Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04.09.2017 №322366 розмір пенсії ОСОБА_2 визначено (нараховано) - 13 673, 68 грн., до сплати - 10 740 грн. (з врахуванням передбаченого ч. 3 ст. 27 Закону №1058-IV обмеження).

Тобто, позивачу нараховано пенсію у розмірі 13 673, 68 грн., а виплачено до кінця 2017 року - 10 740 грн. з врахуванням прямої норми ч. 3 ст. 27 Закону №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, з огляду на зміст ч. 3 ст. 27 Закону №1058-IV, обмеження стосується саме виплаченої пенсії, при чому, цей мінімум змінюється залежно від зміни прожиткового мінімуму.

Закон від 03.10.2017 №2148-VIII набув чинності з 11.10.2017 для всіх, в тому числі, і пенсіонерів, яким було нараховано пенсію у більшому, ніж 10 740 грн. розмірі, і наведене відповідачем тлумачення законодавства означало би, що для всіх пенсіонерів осучаснення пенсій мало відбуватися з урахуванням максимального розміру попередньо призначеної пенсії - 10 740 грн., оскільки вони всі отримували пенсію саме з таким обмеженням, тоді як загальне положення ч. 3 ст. 27 Закону №1058-IV мало б стосуватися лише пенсіонерів, яким пенсію призначено після 11.10.2017.

У випадку, якби законодавець, запроваджуючи пенсійну реформу Законом від 03.10.2017 №2148-VIII, мав на увазі таке загальне обмеження максимального розміру раніше встановленої пенсії для порівняння її розміру з осучасненою пенсією особи, він мав би про це прямо зазначити у вказаному Законі.

Оскільки законодавцем в ухвалених законах будь-які норми подібного змісту відсутні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальне положення ч. 3 ст. 27 Закону №1058-IV має застосовуватися саме щодо нарахованої, а не фактично виплаченої пенсії особи, призначеної до 11.10.2017, і стосується всіх пенсіонерів незалежно від того, коли їм призначено пенсію - до, чи після жовтня 2017 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та задоволено позов.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.А. Губська

Є.О. Сорочко