Справа № 819/633/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/790/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Сапіги В.П., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року (суддя- Баб'юк П.М., ухвалене в м. Тернополі о 16:05, повний текст складено 21.05.2018р.) у справі № 819/633/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та визнання протиправною і скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо перевірки достовірності даних звіту "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2017 рік; зобов'язати Тернопільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Тернопільській області анулювати (скасувати) звіт "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску" за 2017 рік, як такий, що поданий внаслідок помилки; визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 березня 2018 року № Ф- 10095-17, видану Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправною і скасовано вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06.03.2018 №Ф-10095-17; зобов'язано Головне управління ДФС у Тернопільській області виключити з інтегрованої автоматизованої системи "Податковий блок" заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску за 2017 рік в сумі 8447,99 грн., в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання анулювати звіт відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішення Головне управління ДФС у Тернопільській області оскаржило його подавши апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається. Лише, у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та які є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

Сторони повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, однак явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 15.05.2007 відповідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця НОМЕР_1, та згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_2, виданого 13.06.2014 позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Відповідачем на підставі поданого позивачем звіту "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2017 р. 06.03.2018р. виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10095-17 в сумі 8447,99 грн (аркуш справи 10). Зазначена вимога була отримана позивачем 12.03.2018р.

ФОП ОСОБА_1 не погодившись з даною вимогою 20.03.2018 подала в ГУ ДФС в Тернопільській області заяву, в якій просила скасувати дану вимогу та анулювати звіт "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" та подала заяву про звільнення її від сплати соціального внеску.

В подальшому Головне управління ДФС у Тернопільській області 27 березня 2018 року надало відповідь, згідно якої заява позивача була залишена без задоволення, а вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10095-17 від 06.03.2018 року, та звіт "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2017 рік - без змін.

Відтак позивач звернувся в суд з даним позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки позивач є пенсіонером за віком та звільнений від сплати єдиного внеску, договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не укладав, відтак вимога про сплату боргу №Ф-10095-17 від 06.03.2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Закон №2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Поряд із цим, за приписами частини четвертої цієї статті особи, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналогічні за змістом положення відображені у п. 4 Розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, та у п. 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015.

Із зазначеного слідує, що необхідними умовами для застосування положень частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року у справі №805/2195/17-а.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо перевірки достовірності даних звіту "Про нарахований дохід застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2017 рік та зобов'язання анулювати (скасувати) такий звіт, як поданий внаслідок помилки, оскільки зазначений звіт сформовано та подано позивачем самостійно, а тому дії контролюючого органу по стягненню самостійно задекларованої позивачем суми єдиного внеску не можуть бути визнані протиправними. Крім цього, сам звіт не є індивідуальним актом прийнятим відповідачем.

Враховуючи наведене, та те, що позивач є пенсіонером за віком, звільнений від сплати єдиного внеску, договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не укладено, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, про часткове задоволення позову, а саме, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2018 року № Ф- 10095-17 та зобов'язання відповідача виключити з інтегрованої автоматизованої системи "Податковий блок" заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску за 2017 рік в сумі 8447,99 грн.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі № 819/633/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді В. П. Сапіга
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 21.11.2018р.