Справа № 382/1183/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №382/1183/18 Головуючий у 1-й інстанції: Литвин Л.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України

на рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року

у справі №382/1183/18 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Волинської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив скасувати постанову №3151/20500/18 від 11.07.2018 у справі про порушення митних правил, закрити адміністративне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято постанову №3151/20500/18 від 11.07.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та відповідно накладення на позивача штрафу у розмірі 92 022,81 грн.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року позов задоволено. Скасувано постанову у справі про порушення митних правил №3151/20500/18, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ст.485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 92 022,81 грн. Справу про порушення митних правил № 3151/20500/18 відносно ОСОБА_3 закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Волинська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято постанову у справі про порушення митних правил та накладено стягнення на позивача у вигляді штрафу.

Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

В судовому засіданні 13.11.2018 представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 липня 2018 року Волинською митницею ДФС України в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Євгенієм Сергійовичем було винесено постанову у справі про порушення митних правил №3151/20500/18, згідно якої позивача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ст.485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 92 022,81 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України за заявлення в митній декларації ІМ40ДЕ №205090/2018/014463, 27.02.2018 року неправдивих відомостей щодо дійсної, фактурної вартості транспортного засобу «RENAULT», кузов номер НОМЕР_1 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів.

Не погоджуючись з постановою відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, про необґрунтованість дій відповідача та наявність правових підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил, оскільки на думку суду не доведена спрямованість дій позивача на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 27.02.2018 посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу 1М40ДЕ №205090/2018/014463, де декларантом (митним брокером) ТзОВ «ЕтнаБрок», м. Луцьк, вул. Карбышева, 1 був громадянин ОСОБА_5, проведено митне оформлення товару «Легковий автомобіль: марка - «RENAULT», кузов номер НОМЕР_1, календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, тип двигуна - дизельний, об'єм двигуна 1461 см3, потужність 81kw., кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колісна формула 4x2, призначений для перевезення по дорогах загального користування, категорія ТЗ-М1, виробник «RENAULT», FR, торговельна марка «RENAULT», що був у використанні, який відповідно до рахунку-фактури (Transportno Priemones Pirkimo-Pardavimo Sutartis) від 21.02.2018 № 10-00 слідував з компанії UAB "STIRYBE" в адресу фізичної особи - громадянина ОСОБА_3, за ціною 3 100 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 107 103,03 гривні було сплачено митних платежів в загальній сумі 40 281, 23 грн.

Разом з цим, відповідач дійшов висновку що позивачем було недосплачена сума митних платежів, оскільки відповідно до товаро-супровідних документів митницею було встановлено, що автомобіль марки «RENAULT», кузов номер НОМЕР_1 був проданий компанією UAB "EDGAZAS", Pasesupio, 14 LT-69205, Kalvaija громадянину ОСОБА_3, за ціною 6 100 Євро.

Проте при здійснені розмитнення відповідно до митної декларації декларантом було зазначено ТзОВ «Етна Брок» в особі ОСОБА_5 отримувачем вказаний ОСОБА_3, вартість транспортного засобу «RENAULT», кузов номер НОМЕР_1 зазначена 3100 Евро.

Як вбачається із рахунку-фактури (а.с.45) продавцем автомобіля «RENAULT», модель «MEGANE SCENIK», кузов номер НОМЕР_1 зазначено компанію UAB «STIRBYE», вартість транспортного засобу зазначена 3100 Евро.

Водночас до суду апеляційної інстанції до матеріалів справи були долучені документи з перекладом на українську мову, серед яких супровідний експортний документ та рахунок-фактура Серія BLA №452347 від 21.02.2018, квитанція прийому грошей Серія BLС №0543618 від 21.02.2018 відповідно до яких вбачається, що ЗАТ «ЕДГАЗАС» відправник/продавець продано власник/декларант ОСОБА_3 транспортний засіб Renault, кузов номер НОМЕР_1 було придбано за 6100 Евро (а.с. 120-124).

Крім того представник позивача підтвердив, що позивач самостійно виїздив за кордон для укладення договору купівлі авто.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову з огляду на правомірність прийнятої відносно ОСОБА_3 постанови у справі про порушення митних правил.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводів позивача, що відповідачем суду не надано доказів підробленості, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих позивачем до митного контролю, а вказані документи недійсними у встановленому Господарським кодексом України порядку не визнані, оскільки такі доводи не свідчать про правомірність дій позивач та не спростовують доводів апелянта.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Статтею 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Таким чином на момент митного оформлення автомобіля, позивач мав інші, відмінні від поданих відповідачу документи, та умисно приховав їх існування.

Не може бути прийнято до уваги клопотання представника позивача про недопустимість доказів поданих відповідачем, що були долучені до матеріалів справи в суді першої інстанції з перекладом (експертно митна декларація, рахунок фактура, квитанція прийому грошей), оскільки зазначені документи вже були наявні в матеріалах справи та на вимогу суду апеляційної інстанції було надано їх переклад на українську мову з литовської.

Відповідно до статті 489 Митного кодексу України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 286, 308, 310, 317, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький