Справа № 0240/3262/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 листопада 2018 р. Справа № 0240/3262/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Довбенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (21000, АДРЕСА_1)

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10)

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що упродовж з лютого 2000 року по листопад 2015 року позивач проходив службу на різних посадах в УМВС України у Вінницькій області. В подальшому, з листопада 2015 року по грудень 2017 року ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області. На підставі наказу Головного управління Національної поліції №210 о/с від 07 грудня 2017 року звільнений зі служби в Національній поліції України за власним бажанням.

25.01.2018 позивачу на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією безтерміново встановлено II групу інвалідності через захворювання, пов'язані з проходженням служби в поліції. Рішення прийнято Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 Департаменту охорони здоров'я Вінницької ОДА.

В зв'язку із встановленою інвалідністю, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Однак, листом за №993/04/29-2018 від 30.07.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні виплати.

В подальшому, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Проте, відповідач в черговий раз відмовив ОСОБА_1, в зв'язку із чим позивач звернувся до суду із адміністративним позовом та просить:

- визнати протиправними відмови Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, викладені в листах від 30 липня 2018 року №993/04/29-2018 та від 6 вересня 2018 року №1150/04/29-2018, у проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, в зв'язку з встановленням інвалідності II групи;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності II групи в 200-кратному розмірі, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, що становить 352 400 грн. (триста п'ятдесят дві тисячі чотириста гривень).

Ухвалою суду від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

16.10.2018 року на виконання вимог положень КАС України та ухвали суду від 21.09.2018 року стороною відповідача подано відзив щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Згідно до відзиву, відповідач заперечує щодо позову та просить суд відмовити у задоволенні вимог, з огляду на наступне.

07.11.2015 ОСОБА_1 почав проходити службу в поліції, набув статусу поліцейського, тому питання щодо проходження служби в поліції та пов'язаних з цим виплат регулюється спеціалізованим законодавством, а саме: Законом України «Про Національну поліцію».

Конституційний Суд України в п. 3 мотивувальної частини свого Рішення від 03 жовтня 1997 року за №4-зпу по справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Окрім того, статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Однак, відповідно до довідки серії 12 AAA №030151, захворювання ОСОБА_1, пов'язане з проходженням служби в поліції. Тому в даному випадку відсутні підстави для застосування Закону України «Про міліцію».

Нормами п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Згідно з п. 1 р. II Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 1 Розділу III Порядку, формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі -СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЖ). Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України.

Листами Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №993/04/29-2018 від 30.07.2018, та № 1150/04/29-2018 ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги з підстав того, що його звільнення зі служби з поліції здійснено не внаслідок причин зазначених у пунктах ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", а за власним бажанням.

Звільнення позивача за власним бажанням надало йому право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби (виплата якої здійснюється в порядку передбаченому Наказом МВС №260 від 06.04.2016 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання»), однак позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності, що пов'язана з проходженням служби, оскільки законодавчо пов'язано причини звільнення з підставами для отримання одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене дії Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювань, пов'язаних з проходженням служби є правомірними.

Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку, передбаченому ст. ст. 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію", Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, відповідач вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 термін дискреційне повноваження означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позиція суду стосовно неможливості підміняти собою органи владних повноважень також повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Відтак, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов'язання Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області вчинити дії.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача заперечувала щодо позову та просила суд відмовити ОСОБА_1 у заявлених позовних вимогах.

Заслухавши аргументи учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в поліції. Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області №210 о/с від 07.12.2017 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 підполковника поліції ОСОБА_1, заступника начальника управління - начальника відділу озброєння управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУ Національної поліції у Вінницькій області.

Вінницьким обласним центром медико - соціальної експертизи 25.01.2018 видано довідку серія 12ААА №030151 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, згідно якої, ОСОБА_1 встановлено 70% втрати працездатності. Причина втрати професійної працездатності через захворювання пов'язане із проходженням служби в поліції.

31.01.2018 Обласною медико - соціальною експертною комісією №1 Департаменту охорони здоров'я Вінницької ОДА сформовано виписку з акту огляду медико - соціальної експертної комісії до довідки, серії 12 ААА №929724, відповідно до якої позивачу встановлено другу групу інвалідності з 25.01.2018р. безтерміново.

08.02.2018 року ОСОБА_1 із заявою звернувся до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про призначення одноразової грошової допомоги.

30.07.2018 року Головне управління Національної поліції у Вінницькій області листом за №993/04/29-2018 відмовило ОСОБА_1

16.08.2018 року ОСОБА_1 із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги повторно звернувся до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

06.09.2018 року Головне управління Національної поліції у Вінницькій області листом за №1150/04/29-2018 відмовило ОСОБА_1 посилаючись на те, що його заява щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності передбаченою ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" розглянута. За результатами розгляду позивача проінформовано про те, що у відповідності до вказаної норми, одноразова грошова допомога призначається і виплачується особі, у разі визначення їй інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин зазначених у цьому пункті, т.е через хворобу.

Оскільки з наданих ОСОБА_1 матеріалів вбачається, що звільнення його було відповідно до інших причин, правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII).

В силу п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону №580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Крім того, слід звернути увагу, що згідно пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону №580-VIII розмір одноразової грошової допомоги поліцейському внаслідок причин, зазначених у п. 4, інвалідності II групи визначено - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст. 97 - 101 Закону №580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок №4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 Розділу 1 Порядку №4 доповнено п.п. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відтак, з огляду на наведені обставини, законодавчі приписи та письмові докази, зазначені вище, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установлення йому інвалідності ІІ групи, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах поліції.

За змістом пп. «б» п. 4. ч. 1 ст. 99 Закону №580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групи інвалідності виплачується 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до відомостей довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії та виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу з 25.01.2018 року встановлено IІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, тобто після звільнення останнього з органів Національній поліції. За наведеного, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію».

У зв'язку з викладеним позивачу підлягає нарахування і виплата одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому Законом України "Про Національну поліцію".

З приводу аргументів відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу ОГД, оскільки останній звільнений з поліції за власним бажанням, то суд з таким твердженням не погоджується з огляду на те, що поліцейському, якому внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено групу інвалідності має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно положень Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №4.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в подібних правовідносинах у справі №127/8696/17 у постанові від 21.02.2018 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначаючись щодо вимоги позивача в частині зобов'язання ГУ Національної поліції у Вінницькій області призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності II групи в 200-кратному розмірі встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, що становить 352 400 грн. (триста п'ятдесят дві тисячі чотириста гривень), суд зважає на таке.

Відповідно до пп. 4 ч. 1 ст. 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

В свою чергу пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону визначено, що розмір одноразової грошової допомоги поліцейському передбачено саме в розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В зв'язку із чим, позивач помилково застосовує інший розмір, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов'язання ГУ Національної поліції у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в 90-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Щодо посилань відповідача на дискреційні повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, то суд з такими не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та їх службових осіб діє спеціально-дозвільний принцип конституційного права, який, поширюючи свій нормативний вплив на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суттєво обмежує цих суб'єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Адже вони зобов'язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено конституційно-правовими нормами, законами України і лише в межах закріпленої за ними компетенції.

У правовідносинах, що виникли між сторонами у адміністративній справі, алгоритм дій відповідача чітко окреслено Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком №4, а тому суб'єкт владних повноважень не може діяти на власний розсуд. За умови дотримання положень даного Закону та Порядку №4, особа має право на отримання одноразової грошової допомоги в разі наявності усіх необхідних документів.

В силу положень КАС України, суд з метою захисту прав та інтересів позивача для ефективного судового захисту може зобов'язати відповідача вчинити дії, що не суперечать приписам Закону.

За наведеного вище, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень КАС України, судові витрати у цій справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними відмови Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що викладені у листах за №993/04/29-2018 від 30.07.2018 та №1150/04/29-2018 від 06.09.2018 року у проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Театральна, 10, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в 90-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В частині вимог щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в 200-кратному розмірі встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (21000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1); Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, )

Повний текст рішення суду складно: 23.11.2018

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна