Справа № 448/1842/18
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/1842/18
Провадження № 2-а/448/215/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23.11.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

за участю представника позивача Хом'яка Є.Л.,

відповідача ОСОБА_1

та перекладача Малхотра Діпанкар,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України, а також про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Говорущак І.А. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Індії ОСОБА_1, відповідач у справі, спільно з іншими п'ятьма громадянами Індії 10 листопада 2018 року незаконно, поза пунктом пропуску на напрямку 390-385 прикордонних знаків, що на території Старосамбірського району Львівської області, перетнув державний кордон з України до Республіки Польща.

Зазначає, що 12.11.2018р. в рамках Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб представники прикордонної служби Республіки Польща передали відповідача ОСОБА_1 на територію України.

Вказує, що за результатами фільтраційних заходів встановлено, що відповідач - громадянин Індії ОСОБА_1 законно потрапив на територію України.

Стверджує, що в своєму поясненні відповідач покликався на те, що з метою покращення умов життя мав намір незаконно потрапити на територію країн ЄС. Однак, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Покликається на те, що постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2018р. відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за незаконний перетин державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Зазначає, що 14.11.2018р. уповноваженою посадовою особою Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак відповідач не має можливості виконати вказане рішення та буде ухилятися від виконання такого з огляду на те, що у нього відсутній паспортний документ, який дає право на перетин державного кордону України, відсутні підстави для його законного перебування на території України та у нього відсутні кошти для придбання квитка і вибуття за межі території України.

З огляду на вищенаведені обставини, зокрема те, що відповідач здійснив незаконний перетин державного кордону України, у зв'язку з відсутністю паспортного документа такий не виконав та не може виконати рішення про його (відповідача) примусове повернення, не має родинних зв'язків на території України, не володіє українською (російською) мовами, у нього відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні, просить суд постановити рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Крім того, просить суд затримати відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача Хом'як Є.Л підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та на те, що відповідач бажає якнайшвидше повернутися додому. Просив суд примусово видворити відповідача за межі території України, а також затримати його з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що з метою покращення умов життя та пошуку роботи намагався потрапити у країни Євросоюзу, однак його затримали представники прикордонної служби Республіки Польща. Просив повернути його на батьківщину - в Індію. Зазначив, що самостійно та добровільно не може залишити територію України через відсутність документів та грошових коштів, які у нього були викрадені. Ствердив, що в країні його походження не існує жодних обставин, які б загрожували його життю, здоров'ю та свободі. Зазначив, що в Україні не звертався із заявою про надання йому статусу біженця чи з заявою про надання йому захисту.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Індії ОСОБА_1 - відповідач у справі, законно потрапив на територію України.

В подальшому відповідач ОСОБА_1, перебуваючи на території України, 10.11.2018 року спільно з іншими громадянами Індії незаконно перетнув державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску в напрямку 390-385 прикордонних знаків, що на території Старосамбірського району Львівської області, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

12.11.2018р. під час проведення прикордонно-представницької зустрічі представників прикордонної служби України з представниками ПВ РП в рамках Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, яку ратифіковано Законом №116-VI від 15.01.2008р., відповідач ОСОБА_1 був переданий з Республіки Польща на територію України та затриманий в пункті пропуску «Смільниця-Кросценко».

Вищевказане підтверджується актом про приймання-передачі особи від 12.11.2018р.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2018року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення - перетинанні державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Представлені позивачем докази та пояснення відповідача ОСОБА_1 свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте, знаючи про можливість легального в'їзду до Європейських країн, відповідач вчинив незаконне перетинання державного кордону, у зв'язку із чим порушив чинне законодавство України та завдав шкоди національним інтересам держави.

14.11.2018 року на підставі ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 23.11.2018 року. Вказане рішення затверджене начальником Мостиського прикордонного загону.

Судом встановлено, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу, а особа відповідача ідентифікована зі слів самого відповідача, у нього відсутні документи для перетину державного кордону України, відсутні документи, які дають право законно перебувати на території України, такий не має родинних зв'язків на території України, не володіє українською (російською) мовами, у нього відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідач також не звертався.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією акта приймання-передачі особи від 12.11.2018р., копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2018року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12.11.2018 р.; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України та іншими матеріалами справи.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частин 1-5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно частин 1-5 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до пунктів 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, у цій Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;

якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;

якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Як слідує з матеріалів справи, документи, що посвідчують особу, у відповідача ОСОБА_1 відсутні. При цьому матеріали справи не містять вчинення позивачем дій по встановленню особи відповідача на час подання позову до суду 23 листопада 2018 року.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що згідно постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2018р. відповідача ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, що свідчить про грубе порушення ним та ігнорування законодавства України, тобто відповідач намагався виїхати (вибути) з території України незаконно, такий не виконував та не має можливості добровільно виконати рішення про повернення на батьківщину, у відповідача відсутні документи, які посвідчують його особу та які б надавали йому право перебувати на території України, а також документи для перетину державного кордону в офіційному порядку та повернення на батьківщину, відсутні кошти для повернення на територію Індії, до міграційної служби із заявою про набуття статусу біженця відповідач не звертався, беручи до уваги наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, суд визнає переконливими твердження позивача про існування обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що існують підстави для примусового видворення відповідача ОСОБА_1 за межі території України.

З урахуванням встановлених обставин у справі, аналіз наведених норм з точки зору послідовності їх викладення, внутрішнього взаємозв'язку та наслідків застосування дає обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову в цій частині.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відносно відповідача - громадянина Індії ОСОБА_1 обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України, не встановлено.

Немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідач залишив країну свого національного походження у зв'язку з побоюванням стати жертвою переслідувань зі сторони екстриміських збройних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача ОСОБА_1 поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Щодо позовних вимог в частині затримання відповідача ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, то з даного приводу слід зазначити таке.

Згідно із п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи наведене, зокрема те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на території України без відповідних законних підстав, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідача - громадянина Індії ОСОБА_1 з поміщенням такого до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, узгоджуються із встановленими судом обставинами та наведеними правовими нормами, а тому підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 241, 244-246, 257, 288, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Індії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця та жителя Індії, за межі території України.

Затримати громадянина Індії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця та жителя Індії, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак