Справа № 120/3874/18-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 листопада 2018 р. Справа № 120/3874/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Замостянський ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, відповідач) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови державного виконавця Замостянського відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Містрюкової Олесі Володимирівни від 24.04.2018 №51760409 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 98949,64 грн. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Водночас, як вказує позивач, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які б свідчили про примусове виконання рішення суду та фактичне вчинення державним виконавцем примусових дій щодо стягнення коштів на користь стягувача.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.11.2018. Крім того, зобов'язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження № 51760409 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів (належним завірених копій матеріалів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення) у тому числі документів, що підтверджують надіслання копії відзиву та доданих до нього документів позивачеві.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Учасники справи на розгляд справи не прибули, будучи належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи. Поряд із цим, 20.11.2018 позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження. Від представника відповідача 20.11.2018 також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що відповідач при прийнятті рішення окладається на розсуд суду. Також відповідачем надано витребувані судом матеріали виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведеного вище суд вирішує справу в порядку письмового провадження за наявними і ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що постановою головного державного виконавця відділу ДВС м.Вінниця ГУ ТУЮ у Вінницькій області від 28.07.2016 відкрито виконавче провадження № 51760409 з виконання виконавчого листа № 127/1511/15-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсиббанк" 989496,40 грн.

Зазначеною постановою боржнику - ОСОБА_1 надано до 04.08.2016 строк на добровільне виконання рішення.

24.04.2018 державним виконавцем Замостянського відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Містрюковою О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №127/15911/15-ц, виданого 11.07.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 989496,4 грн., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідності до вимог п. 9 частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі заяви стягувача від 29.03.2017, у зв'язку зі сплатою боргу в повному обсязі.

Вказаною постановою державним виконавцем припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Крім того, 24.04.2018 державним виконавцем винесено постанову № 51760409 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 98949,64 грн.

В подальшому 27.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови № 51760409 від 24.04.2018 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1

Вважаючи постанову державного виконавця від 24.04.2018 №51760409 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 98949,64 грн. незаконною та такою, що не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а дії державного виконавця неправомірними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним, відносинам, суд виходив з такого.

На час відкриття виконавчого провадження № 48139462 чинним був Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження", статтею 1 якого визначалося, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частин першої, другої та третьої ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

На час прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця від 24.04.2018 набрав чинності Закон № 1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження".

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу XІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Щодо строків звернення до суду, то суд виходить з того, що відповідно до положень ч.1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав свобод та інтересів особи вказаним Кодексом ті іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною 2 статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів.

З матеріалів виконавчого провадження суд встановив, що позивач дізналася про існування оскарженої постанови 22.10.2018 за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Відповідач не надав суду доказів того, що позивач знала або могла дізнатися про існування оскарженої постанови раніше. Зі штампу на позовній заяві вбачаться, що така подана до суду 29.10.2018, тобто з додержанням строку, встановленого ч. 2 ст. 287 КАС України.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові, суд виходив з того, що відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як уже зазначалося, виконавче провадження № 51760409 було закінчено відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII з огляду на фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. В даному випадку позивачем рішення суду виконано після відкриття виконавчого провадження № 51760409, поряд із цим постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 28.07.2018 до набрання чинності Законом № 1404-VIII. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/15911/15-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 989496,4 грн здійснювалося на підставі Закону № 606-XIV, саме відповідно до норм цього закону позивачеві надавався строк на добровільне виконання рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписамиг частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з'ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову

Як зазначалося, відповідач не надав суду відзив на позовні вимоги, поряд із цим вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду, що розцінюється судом як визнання відповідачем позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4 ст. 189 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України. Так, згідно з вказаними нормами при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, на користь позивача підлягають стягненню судові витати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Містрюкової Олесі Володимирівни від 24.04.2018 №51760409 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 98949,64 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. ст. 255, 272 КАС України. Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

ОСОБА_1 (21007, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)

Замостянський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15А, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович