Справа № 825/2088/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2088/18 Суддя (судді) першої інстанції: Д'яков В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційна комісія № 15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії про визнання протиправними, скасування рішення та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з Адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУ НП в Чернігівській області, відповідач 1), Атестаційної комісії № 15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач 2), Центральної апеляційної атестаційної комісії, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, викладене у формі протоколу від 16.02.2018 №3;

визнати протиправним та скасувати рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії, викладене у формі протоколу від 04.04.2018 відносно відхилення скарги поліцейського ОСОБА_3;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області №119 о/с від 27.04.2018, яким ОСОБА_3 звільнено зі служби у поліції 28.04.2018 за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

поновити ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора Корюківського відділення поліції Менського відділу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у спеціальному званні капітана поліції з 28.04.2018;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2018 до дня винесення рішення суду;

зобов'язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу виконати негайно.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того відповідачем зазначено, що під час винесення оскаржуваного рішення, в частині вирахування суми стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, судом використано довідку, в якій працівниками УФЗБО ГУНП було допущено технічну помилку у сумі середньоденного грошового забезпечення позивача. Враховуючи викладене, відповідач надав нову довідку, та просить суд врахувати її при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими. Між іншим позивач зазначає, що не заперечує проти перерахунку заробітної плати, якщо в новій довідці не буде допущено помилок.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУНП в Чернігівській області від 15.02.2018 № 346 «Про призначення атестування поліцейських ГУНП в Чернігівській області» та на підставі службової телеграми ГУНП в Чернігівській області від 15.02.2018 «Про прибуття працівників на засідання атестаційної комісії ГУПН» позивача було включено до списку поліцейських для участі у співбесіді з атестаційною комісією № 15 для чого повинен був прибути 16.02.2018 до ГУ НП в Чернігівській області.

16.02.2018 позивач пройшов співбесіду, яка проводилась Атестаційною комісією №15 ГУНП в Чернігівській області, за результатами якої його було ознайомлено із висновком комісії, відповідно до якого відносно позивача прийнято рішення «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Вказаний висновок було оскаржено ним до Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 та 04.04.2018 відбулось засідання комісії, за результатами якого прийнято рішення, яким скаргу позивача відхилено у зв'язку з наявністю у останнього дисциплінарних стягнень та через низький рівень теоретичних знань та професійних якостей.

На підставі вказаних висновків ГУНП в Чернігівській області прийнято наказ від 27.04.2018 № 1119 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

Вважаючи висновки Атестаційної комісії № 15 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 та наказ ГУНП в Чернігівській області від 27.04.2018 № 119 о/с протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення атестаційної комісії відносно позивача є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню та враховуючи, що підставою прийняття оскаржуваного наказу є рішення атестаційної комісії, яке прийнято протиправно, наявні підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу від 27.04.2018 № 119 о/с в частині звільнення позивача зі служби у поліції на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 цього Закону. Статтею 47 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

У свою чергу, п. 9 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі заяви позивача від 07 листопада 2015 року, наказом ГУНП в Чернігівській області від 07 листопада 2015 року № 3 о/с позивача, без проведення конкурсу, призначено на посаду старшого інспектора Корюківського відділення поліції Менського відділу ГУНП в Чернігівській області у спеціальному званні капітана поліції, тобто позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених п.9 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», шляхом видання наказу про призначення за його згодою. При цьому, ст. 58 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Тобто, відповідно до п.9 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. А вказаний пункт Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає процедури атестування/переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Так, ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 25.10.2018 року № 826/3447/16.

Таким чином, атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України «Про професійний розвиток працівників» та Закону України «Про Національну поліцію».

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оцінює критично таку підставу атестації, яка закріплена у ч. 1 згаданої статті, оскільки вона не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак, оскільки Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених ч. 2 ст. 57 цього Закону, колегія суддів вважає, що атестація позивача проведена безпідставно та протиправно.

Стосовно рішення Атестаційної комісії № 15, оформленого протоколом від 16.02.2018 року № 3, про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає таке.

За змістом п. 7-9 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17 листопада 2015 року № 1465, керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Згідно з п. 11 розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 12 розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (п.15 розділу ІV Інструкції № 1465).

При цьому, відповідно до п.16 розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Виходячи зі змісту та мети атестування, Атестаційна комісія під час співбесіди повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського відповідно до обов'язків, що на нього покладені (покладаються), його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним п.16 розділу ІV Інструкції № 1465.

Як видно з матеріалів справи, Атестаційна комісія №15 прийняла рішення, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, з аналізу атестаційного листа вбачається, що безпосереднім керівником він характеризується лише з позитивного боку та не містить інформації, яка б свідчила про його невідповідність. За висновком його безпосереднього керівника він навпаки, займаній посаді відповідає.

Також, зі змісту наявної в матеріалах справи довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» за матеріалами особової справи працівника вбачається, що інформації щодо здійснення позивачем заходів, передбачених п.п.9,10,11 ч.2 та ч.3 ст.3 Закону України «Про очищення влади» та застосування до нього передбачених цим Законом заборон не виявлено.

Довідка про персональні результати службової діяльності за 11 місяців служби в поліції також не містить будь яких посилань на недоліки в роботі позивача та характеризує його як відповідальну та працьовиту особу.

Вказані матеріали не можуть дати жодної підстави для висновку, що позивач має незадовільні показники та не відповідає критеріям, встановленим п.16 Розділу Інструкції № 1465, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей або незадовільну фізичну підготовку.

Будь-яка інформація щодо ганебних вчинків позивача на службі чи в побуті, причетність до протиправної діяльності, корупції, невідповідність способу життя офіційним доходам та інше, в атестаційному листі та в інших матеріалах, які були зібрані на позивача, під час проходження ним служби в Національній поліції - відсутня. До дисциплінарної відповідальності за час служби в поліції також не притягався.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що усі зазначені вище зібрані на позивача під час атестації документи, які мали бути всебічно розглянуті атестаційною комісією, навпаки позитивно характеризують позивача, та жодним чином не можуть свідчити про його невідповідність займаній посаді.

Крім того, як зазначалося вище, висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що зміст протоколу від 16.02.2018 № 3 не доводить, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність позивача приймалось на підставі повного та всебічного розгляду та дослідження всіх матеріалів, що були надані, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним п.16 розділу ІV Інструкції № 1465.

При цьому, при проходженні співбесіди до уваги атестаційною комісією бралися результати тестування 20.09.2017, аналіз якому було надано у судовому рішенні по справі № 825/1552/17, та який не визнано судом як такий, що може свідчити про невідповідність позивача займаній посаді.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт всупереч вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх вимог, та при апеляційному розгляді справи не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

З сукупного аналізу викладеного, колегія суддів повністю підтримує висновок суду першої інстанції, що рішення атестаційної комісії відносно позивача є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню та враховуючи, що підставою прийняття оскаржуваного наказу є рішення атестаційної комісії, яке прийнято протиправно, наявні підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу від 27.04.2018 № 119 о/с в частині звільнення позивача зі служби у поліції на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність, та, як наслідок, поновлення на посаді позивача.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на помилковий розрахунок суми заробітної плати, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно із приписами ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Розмір середнього заробітку працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу третього п.2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції при вирахуванні суми заробітної плати, використовував надану йому Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Чернігівській області довідку від 13.06.2018 року №1017/124/21/01-2018.

Разом з тим, до апеляційної скарги додано Доповідну записку Начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Чернігівській області зі змісту якої вбачається, що в довідці від 13.06.2018 року №1017/124/21/01-2018 було допущено технічну помилку при розрахунку середньоденного грошового забезпечення позивача, та надано нову, виправлену довідку.

Згідно з нової довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Чернігівській області від 09.07.2018 № 1133/124/21/01-2018, середньомісячне грошове забезпечення позивача становить 6516,01 грн. Середньоденне грошове забезпечення складає 217,6 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, кількість календарних днів у період вимушеного прогулу позивача складає 56 днів.

Враховуючи викладене, середній заробіток ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу за період з 28.04.2018 по 22.06.2017 становить 12185,6 грн., однак судом першої інстанції при вирахуванні суми було використано довідку із технічною помилкою, у зв'язку із чим судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року - змінити, виклавши шостий абзац резолютивної частини наступним чином:

«Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_3 (вул. АДРЕСА_1, смт. Талалаївка, Талалаївський район, Чернігівська область, РНОКПП 401086511) середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 28.04.2018 до 22.06.2018 у розмірі 12185,6 (дванадцять тисяч сто вісімдесят п'ять грн.) 60 коп.».

В решті рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено « 20» листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма