Справа № 0540/7666/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 р. Справа№0540/7666/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Грисюк І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом приватного підприємства «Європейський транспортно-логістичний центр»

до Державної фіскальної служби України

Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року, зобовязання зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 25 червня 2018 року

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1, за дов. від 01.08.2018 року,

представника відповідачів: ОСОБА_2, за дов. від 17.01.2018 року

Приватне підприємство «Європейській транспортно-логістичний центр» звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1) та Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року, зобовязання зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 25 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року клопотання позивача про залучення співвідповідача задоволено, залучено в якості співвідповідача Державну фіскальну службу України.

09 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Замінено судове засідання для розгляду справи по суті в спрощеному провадженні підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання на 13 листопада 2018 року.

В судовому засіданні 13 листопада 2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що направив до ЄРПН для реєстрації податкову накладну № 2 від 25 червня 2018 року на загальну суму 6900000,00 гривень, у тому числі ПДВ 1150000,00 гривень. З ЄРПН надійшла квитанція № 1 від 09.07.2018 року про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної із зазначенням критерію «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків».

Позивачем подані 09.07.2018 року пояснення та копії документів, достатні для прийняття та реєстрації податкової накладної № 2 від 25 червня 2018 року в ЄРПН відповідно до вимог пп. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018р. № 117.

Проте, позивач отримав рішення комісії Головного управління ДФС у Донецькій області № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 25 червня 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою прийнятті рішення зазначено наступне: «Ненадання платником податку копій документів» із відміткою у полі: «Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити.

При цьому, жоден з перелічених у зазначеному полі документ не підкреслений. У полі «Додаткова інформація», що призначена задля конкретизації причини прийняття рішення про відмову в реєстрації, не зазначено жодного документу, якого не було достатньо для прийняття комісією рішення.

Позивачем рішення комісії Головного управління ДФС у Донецькій області № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року оскаржено в адміністративному порядку до ДФС України, проте, скарга залишена без задоволення, а рішення без змін.

В межах господарських правовідносин між позивачем та ПАТ «Укрзалізниця» 23 березня 2018 року був укладений договір № 06157/Дон-2018 про надання послуг, повязаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях. Згідно цього договору ПП «ЄТЛЦ» відкрито кок платника для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізничного тарифу, що дозволяє позивачу виступати експедитором та здійснювати транспортно-логістичні послуги у сфері залізничних перевезень.

У червні 2018 року позивачем було придбано у власність вантажні напіввагони у кількості 5 одиниць на підставі договору № 7618/010101/с від 21.06.2018 року, укладеному між ПП «ЄТЛЦ» та ПАТ «Корюківський вагонобудівний завод» для подальшого використання у господарській діяльності.

Стосовно критерію ризиковості позивача як платника податків позивач зазначає наявність у нього офісного приміщення на підставі договору суборенди нежитлового приміщення № 20/02/18-ар від 20.02.2018 року, а наявність трудових ресурсів підтверджує даними податкового розрахунку форми 1-ДФ за 2 квартал 2018 року.

Стосовно ризиковості господарської операції, на виконання якої позивач виписав податкову накладну № 2 від 25.06.2018 року, зазначає, що між ПП «ЄТЛЦ» та ТОВ «ТК «Бізнестранслогістік» було укладено договір № 18/06/18-Є від 18.06.2018 року про надання транспортно-логістичних послуг, повязаних з організацією перевезення вантажів у залізничному рухомому складі власних/орендованих вагонах.

Згідно заявки замовника від 18.06.2018 року № 18/06 на перевезення 17,0 тисяч тон вугілля за маршрутом ст. Кривий Торець Донецької залізниці ст. Щирець ІІ Львівської залізниці позивач прийняв на себе обовязки щодо організації перевезення вантажу, виставивши рахунок на оплату № 10 від 18.06.2018 року на попередню оплату послуг.

ТОВ «ТК «Бізнестранслогістік» здійснена попередня оплата у сумі 6900000,00 гривень згідно платіжного доручення № 1310 від 25.06.2018 року.

Таким чином, на підставі вимог Податкового кодексу позивачем по першій з події попередній оплаті сформовано собі податкові зобовязання та виписано податкову накладну № 2 від 25.06.2018 року, яка протиправно не була прийнята ДФС України, та що послужило причиною звернення до суду, оскільки в процесі адміністративного оскарження рішення відповідача 2 № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року не було скасоване відповідачем 1.

Відповідачами 1 та 2 надано аналогічні письмові заперечення (а.с. 86-89 та 108-111). В обґрунтування незгоди із позовом зазначають, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 117.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник моніторингу, що характеризує ризик; ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складання та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту «а»/«б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а»/«б» пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) за наявності обєктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обовязку.

Пунктами 5-7 Порядку передбачено, що Податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з п. 10 Порядку критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

09.07.2018 року позивачу було надіслано квитанцію № 1 по зупиненню податкової накладної № 2 від 25.06.2018 року та запропоновано надати пояснення та підтверджуючі документи.

Пунктами 15 та 16 Порядку передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного звязку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Представник відповідачів зазначив, що підставою для відмови в реєстрації спірної податкової накладної № 2 від 25.05.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних послужили розбіжності стосовно місцезнаходження платника податків - ПП «ЄТЛЦ», а також відсутність документів, що підтверджують придбання позивачем вагонів для надання послуг щодо організації перевезень вантажів.

Вважає, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Оскільки позивачем надані не всі документи, визначені у переліку, затвердженому в Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН від 21.02.2018 року № 117, тобто, надані документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної комісією ГУ ДФС у Донецькій області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 25.06. 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Посилаючись на відповідність вимогам чинного законодавства дій ДФС України та Головного управління ДФС у Донецькій області, представник відповідачів зауважував на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Європейській транспортно-логістичний центр» є юридичною особою з кодом 33422416, що доведено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 21-29).

Позивач перебуває на податковому обліку у Покровській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області, про що зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач є платником податку на додану, що не спростовуються сторонами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 201.2. ст. 201 ПК України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вимог п. 201.1. ст. 201 ПК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 201.8. ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Як вбачається з доданих до позову матеріалів між приватним підприємством «Європейській транспортно-логістичний центр» та ТОВ «Транспортна компанія «Бізнестранслогістік» 18 червня 2018 року було укладено договір № 18/06/18-Э про надання транспортно-логістичних послуг, повязаних з організацією перевезення вантажів у залізничному рухомому складі власних/орендованих вагонах (а.с. 68).

Згідно заявки замовника від 18.06.2018 року № 18/06 на перевезення 17,0 тисяч тон вугілля за маршрутом ст. Кривий Торець Донецької залізниці ст. Щирець ІІ Львівської залізниці позивач прийняв на себе обовязки щодо організації перевезення вантажу (а.с. 72). Позивач погодився на організацію перевезень згідно листа від 18.06.2018р. № 18/06-1 (а.с. 73) та виставив рахунок на оплату № 10 від 18.06.2018 року на попередню оплату послуг (а.с. 75).

Як це було передбачено умовами п. 3.1 договору замовником ТОВ «ТК «Бізнестранслогістік» здійснена попередня оплата у сумі 6900000,00 гривень згідно платіжного доручення № 1310 від 25.06.2018 року (а.с. 76).

Відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем по першій з подій передплаті було складено податкову накладну від 25.06. 2017 року № 2 на загальну суму 6900000,00 гривень, у тому числі ПДВ на суму 1150000,00 гривень, яку було направлено до ЄРПН у встановлені законодавством строки (а.с. 19).

Проте, податкову накладну було прийнято відповідачем 1, однак не зареєстровано у ЄРПН із зазначенням критерію «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків», про що свідчить квитанція № 1 від 09.07.2018 року (а.с. 20).

09.07.2018 року позивач надав пояснення та копії документів згідно до вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що підтверджується повідомленням (а.с. 97-98).

Однак, рішенням відповідача 2 від 11.07.2018 року № 836845/33422416 було відмовлено у прийнятті податкової накладної від 25.06.2018 року (а.с. 8-9).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 117.

Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник моніторингу, що характеризує ризик; ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складання та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту «а»/«б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а»/«б» пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) за наявності обєктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обовязку.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до приписів п. 201.16 статі 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (далі - Порядок № 117), податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту п. 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Зі змісту квитанції № 1 від 09.07.2018 року вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної № 2 від 25.06.2018 року критеріям ризиковості платника податку, визначених пп. 1.6 п. 1 «Критерії ризиковості платника податку» (далі - Критерії № 959).

Суд зазначає, що контролюючим органом порушено не тільки принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, а й норми п. 13 Порядку №117 від 21.02.2018 року, оскільки ним не зазначено у квитанції конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної.

Фіскальним органом у квитанції зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критерію ризиковості платника податку, визначених пп. 1.6 п. 1 Критеріїв № 959, натомість, як принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, так і п. 13 Порядку № 117 вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Суд зазначає, що пп. 1.6 п. 1 Критеріїв № 959 містить у собі визначення різних обставин встановлення ризиковості платника податків: платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений пп. 1.6 п. 1 Критеріїв № 959, а і на відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

З наданих Головним управлінням ДФС у Донецькій області витягів з протоколів засідання комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН вбачається наступне.

Витягом з протоколу від 15.06.2018 року № 85 встановлено, що відповідно до даних інформаційно-аналітичної довідки Покровсько-Добропільським управлінням зроблено висновок, що субєкт господарювання має ознаки ризикового платника (а.с. 90-91).

Витягом з протоколу від 11.07.2018 року № 103 запропоновано розглянути письмові пояснення та копії документів позивача стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, до якої застосована процедура зупинення, які надійшли 09.07.2018 року та відмовлено у реєстрації (а.с. 93-94).

Щодо критерію ризиковості позивача як платника податків стосовно незнаходження його за адресою реєстрації, суд зазначає про наявність у нього офісного приміщення на підставі договору суборенди нежитлового приміщення № 20/02/18-ар від 20.02.2018 року, укладеного з ТОВ «Інсам» (а.с. 30-32), актом прийому передачі нерухомого майна в оренду від 20.02.2018р. (а.с. 33). Наявність трудових ресурсів позивача підтверджується податковим розрахунком форми 1-ДФ за 2 квартал 2018 року про наявність чотирьох працівників на підприємстві (а.с. 34-35).

Стосовно критерію ризиковості операції відповідно до договору № 18/06/18-Э про надання транспортно-логістичних послуг, повязаних з організацією перевезення вантажів у залізничному рухомому складі власних/орендованих вагонах від 18.06.2018 року, то позивачем надано докази передплати. Інших документів на той момент не існувало, оскільки спірна податкова накладна виписана позивачем по попередній оплаті.

Стосовно зауважень Головного управління ДФС у Донецькій області щодо ненадання 09.07.2018 року позивачем договору купівлі-продажу на піввагонів у ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 21.06.2018 року (а.с. 58-66), то вказаний договір був наданий до ДФС України під час адміністративного оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що доведено скаргою від 19.07.2018 року (а.с. 12-17). При цьому, ДФС України не надала йому оцінку, а спірне рішення ГУ ДФС у Донецькій області про відмову в реєстрації податкової накладної не скасувала.

Суд зауважує, що оскаржуване рішення комісії ГУ ДФС у Донецькій області № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної не містить конкретної інформації стосовно причин відмови в реєстрації податкової накладної 2 від 25.06.2018 року (а.с. 8-9). В ньому зазначено, що причиною відмови є ненадання платником податку копій документів, проте, яких саме, не зазначено. Також зазначено, що первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити).

По-перше, нічого з переліченого в рішенні ГУ ДФС у Донецькій області № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року не підкреслене.

По-друге, перелічених документів на дату виписки податкової накладної № 2 від 25.06.2018 року не існувало оскільки виписана вона позивачем по першій події отримання попередньої оплати.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити конкретну підставу для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Визначені відповідачем підстави відмови не є достатніми для прийняття комісією ГУ ДФС у Донецькій області рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 25.06.2018 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

В даному спорі, задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 про відмову в реєстрації податкової накладної та зобовязання відповідача 1 зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 25.06.2018 року, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відтак, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача 2 є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги приватного підприємства «Європейський транспортно-логістичний центр» (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85301, Донецька область, м. Покровськ, вул. Добропільська, буд. 1, ) до Державної фіскальної служби України (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ), Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, ) про визнання протиправним та скасування рішення № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року, зобовязання зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 25 червня 2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 836845/33422416 від 11 липня 2018 року.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 25 червня 2018 року.

Стягнути з Державної фіскальної служби України () за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Європейський транспортно-логістичний центр» () судові витрати з судового збору у розмірі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Європейський транспортно-логістичний центр» () судові витрати з судового збору у розмірі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.