Справа № 751/2081/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

21 листопада 2018 року

Київ

справа №751/2081/17

адміністративне провадження №К/9901/19971/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів:Гімона М.М., Кравчука В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 751/2081/17

за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі Чернігівське ОУ ПФУ) про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Костюк Л.О., суддів Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,
ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Чернігівського ОУ ПФУ, які полягають у відмові в призначені йому пільгової пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років;

- зобов`язати Чернігівське ОУ ПФУ призначити йому трудову пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до пункту 1 частини першої статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII), починаючи з 05 січня 2017 року.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він відповідно до статті 55 Закону № 796-XII має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, оскільки він працює в виробничому підрозділі моторвагонне депо Чернігів на посаді помічника машиніста електропоїзда з 15 серпня 1985 року (наказ від 14 серпня 1985 року № 262) і по теперішній час. Працюючи на даній посаді, згідно розпорядження начальника локомотивного депо він направлявся в 30-кілометрову зону ЧАЕС на станції Зимовище, Янов Чорнобильського району Київської області, станції Пересадочна та Посудово Брагинського району Гомельської області (Білорусь) та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по перевезенню в потягах народно - господарських вантажів і виконанню господарських робіт. В 1986 році відпрацював у квітні 1 день (30 квітня 1986 року), у жовтні 1 день (30 жовтня 1986 року), червень 1992 року 0,6 год., липень 1992 року 0,6 год., серпень 1992 року 0,3 год., жовтень 1992 року 0,3 год., листопад 1992 року 0,3 год., що підтверджується довідкою виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів ПАТ «УЗ» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» від 04 січня 2017 року № 9.

Новозаводський районний суд міста Чернігова постановою від 26 травня 2017 року задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що документи, які містяться в матеріалах справи підтверджують перебування позивача у зоні відчуження 1 (один) день « 30 квітня 1986 року» та 1 (один) день « 30 жовтня 1986 року» та є підставою для призначення пенсії відповідно до положень статті 55 Закону № 796-XII.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 липня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43, якою передбачено, що для працівників, які виконувати роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання був встановлений 6-годинний робочий день, а наданими позивачем документами не підтверджується відпрацювання позивачем 6 годинного робочого дня, а тому позов задоволенню не підлягає.

27 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року та залишити в силі постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що в силу вимог абзацу другого частини першої статті 55 Закону № 796-XII право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років мають особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 липня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Працює на виробничому підрозділі моторвагонного депо Чернігіва на посаді помічника машиніста тепловоза з 15 серпня 1985 року (наказ від 14 серпня 1985 року №262) по 11 листопада 1986 року (наказ від 13 листопада 1986 року №274), помічником машиніста тепловоза, помічником машиніста дизель поїзда, помічником машиніста електропоїзда, машиністом тепловоза, машиністом електропоїзда з 24 листопада 1988 року (наказ від 24 листопада 1988 року №152) і по теперішній час (а.с. 12).

Згідно копії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 року 2 категорії визначено право ОСОБА_1 на пільги і компенсації встановлені Законом № 796-XII (а.с. 4)

На підставі вище зазначеного, позивач 05 січня 2017 звернувся з відповідною заявою до відповідача.

Листом від 09 березня 2017 року № 7503/05 Чернігівським ОУ ПФУ позивача повідомлено про відмову у призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII через відсутність первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 5-6).

Також суди встановили, що згідно з довідкою виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» від 04 січня 2017 року № 9 форми № 122 ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, з « 30» квітня 1986 року по « 30» квітня 1986 року, з « 30» жовтня 1986 року по « 30» жовтня 1986 року, червень 1992 року 0,6 год., липень 1992 року - 0,6 год., серпень 1992 року 0,3 год., жовтень 1992 року 0,3 год., листопад 1992 року 0,3 год. ( а.с.10).

Як вбачається з довідок локомотивного депо Чернігів від 28 жовтня 1992 року № 166 (а.с. 14) та довідки виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» № 10 від 04 січня 2017 року ОСОБА_1 згідно розпоряджень начальника локомотивного депо Чернігів направлявся в 30 км. зону на ст. Зимовище, Янов Чорнобильського району Київської області, станції Пересадочна та Посудово Брагинського району Гомельської області для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по перевезенню в потягах народногосподарчих вантажів та виконання господарських робіт: «в 1986 році - квітень 1 день, жовтень 1 день»(а.с. 13, 14).

У копії карти дозиметричного контролю зазначено час роботи позивача в зоні в годинах: 30 квітня 1986 року 1,3 години, 30 жовтня 1986 0,3 години (а.с. 8).

Зазначені обставини також підтверджуються довідкою виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» від 04 січня 2017 року № 10. (а.с. 13), довідкою ОЛД Чернігів від 28 жовтня 1992 № 166 (а.с. 14).

Відповідно до особових рахунків за 1992 рік на виконання «Приказа о доплате зарплати в 30 км. Зоне» від 29 жовтня 1992 року № 170 в жовтні 1992 року була проведена доплата за роботу у 30 км. зоні в 1986 році із розрахунку 100% тарифної ставки і окладів, діючих в 1986 році. (а.с. 11).

Розрахунок оплати праці проведено у «Відомості нарахування доплати в 1992 році з перебування в 30 км. зоні робітникам депо за 1986 рік згідно даних карток дозиметричного контролю» пропорційно часу фактичного перебування в 30 км. зоні.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом № 796-XII.

Відповідно до статті 55 Закон № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Законом № 796-ХІІ).

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року № 21-1048во06 та від 4 вересня 2015 року № 690/23/15-а.

Верховний Суд підтримав таку позицію у своїй постанові від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17.

Встановлені судами обставини справи свідчать, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 , він віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, для призначення пенсії позивачем до пенсійного органу було подано довідку форми 122 від 04 січня 2017 року № 9, видану виробничим підрозділом моторвагонного депо «Чернігів» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за роботу в зоні відчуження 30 квітня та 30 жовтня 1986 року, та у 1992 році: червень 0,6 год.; липень 0,6 год.; серпень 0,3 год.; жовтень 0,3 год.; листопад 0,3 год.

У картці дозиметричного контролю позивача зазначено, що час роботи у зоні відчуження 30 квітня 1986 року склав 1,3 години, 30 жовтня 1986 року 0,3 години. При цьому, дані відомості завірені підписом обліковця.

Також апеляційним судом встановлено, що наказом локомотивного депо «Чернігів» від 29 жовтня 1992 року № 170 було проведено доплату працівникам локомотивного депо за роботу у 30-ти кілометровій зоні у 1986 році згідно карток дозиметричного контролю, виходячи з розрахунку тарифних ставок та окладів, що діяли у 1986 році, у розмірі 100%.

Таким чином, на думку колегії суддів право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років підтверджено достатньою кількістю документів, передбачених пунктом 2.1 Порядку № 22-1.

Щодо покликання відповідача на постанову Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року №153/10-43, приписами якої встановлено шестигодинний робочий день для працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання, у той час як згідно даних картки дозиметричного контролю термін перебування позивача, зокрема, 30 квітня 1986 року у 30-кілометровій зоні склав 1,3 години, слід зазначити, що в силу абзацу другого частини першої статті 55 Закону № 796-XII право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років мають особи, працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до частини першої статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що спричинило скасування ним законної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року скасувати.

Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду