Справа № 144/307/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 144/307/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.В.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

15 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача, представників відповідача, третіх осіб та третіх осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Теплицької районної ради Вінницької області на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року (м.Гайсин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Теплицької районної ради Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Теплицької районної ради "Про звільнення голови районної ради ОСОБА_3 з займаної посади" та поновлення ОСОБА_3 на посаді,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області у справі №144/307/17 визнано протиправним та скасовано рішення 17-тої позачергової сесії Теплицької районної ради 7 скликання від 14 березня 2017 року "Про звільнення голови районної ради ОСОБА_3 з займаної посади". Поновлено ОСОБА_3 на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області з 14 березня 2017 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року, з урахуванням виплачених сум. Рішення в частині поновлення на посаді звернуто до негайного виконання.

21 червня 2018 року ОСОБА_3 зазначене рішення Гайсинського районного суду Вінницької області надав державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Теплицької РДА ОСОБА_13 на виконання.

22 червня 2018 року Державний реєстратор направила ОСОБА_3 повідомлення про залишення документів без розгляду, мотивуючи свої дії тим, що документи подані особою, що не має на це повноважень, суперечать вимогам Конституції України та законів України статті 28 п.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" ст. 17 п.4 та суперечать Цивільно-процесуальному кодексу України, а саме ст.261,267,273.

Заявник вважав такі дії Державного реєстратора протиправними та просив суд зобов'язати його внести до державного реєстру відомості стосовно керівника Теплицької районної ради Вінницької області, відповідно до рішення суду від 21.06.2018 року у адміністративній справі №144/307/17.

Відповідна заява подана до суду першої інстанції 21 червня 2018 року в порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року заяву задоволено.

Зобов'язано державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Теплицької РДА внести зміни до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на виконання рішення Гайсинського районного суду Вінницької області в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області з 14 березня 2017 року, що звернене до негайного виконання.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_2 та Теплицька районна рада Вінницької області подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи суду та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення ухвалюється судом іменем України та є обов'язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч. 6 ст. 373 КАС України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу. Тобто, заходи на виконання судового рішення здійснюються за правилами забезпечення позову.

Статтею 151 КАС України визначені заходи забезпечення позову, що можуть бути застосовані судом, а саме:

1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) заборона відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, дійсно, одним із заходів передбачених п.3 ч. 1 ст. 151 КАС України є встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії.

Проте, державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Теплицької РДА не є відповідачем у даній справі та ніякі дії державного реєстратора до суду не оскаржувались.

Державний реєстратор не був учасником справи і судовим рішенням на нього не покладалися будь-які обов'язки.

Більше того, п.5 ч.3 ст.151 КАС України містить пряму заборону здійснювати забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, ЯКЕ НЕ Є ПРЕДМЕТОМ ОСКАРЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ, або встановлення заборони або ОБОВ'ЯЗКУ ВЧИНЯТИ ДІЇ, ЩО ВИПЛИВАЮТЬ З ТАКОГО РІШЕННЯ.

Відтак, у разі незгоди з рішенням або дією державного реєстратора заявник мав право оскаржити його в загальному порядку, оскільки внаслідок таких дій виникає новий спір, учасниками якого стають цей суб'єкт владних повноважень та заявник.

Крім того, рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від у справі №144/307/17 Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді голови Теплицької районної ради звернуто до негайного виконання.

Відповідно ч.2 ст.372 Кодексу адміністративного судочинства України рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконувати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1ст.373КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В розумінні статті першої Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто право на примусове виконання рішення в особи, на користь якої винесено рішення, виникає з моменту набрання таким рішенням законної сили, в разі його невиконання в добровільному порядку, а подача заяви до суду про видачу виконавчого документа та подальше звернення із цим документом в органи виконавчої служби є процедурою, встановленою законодавцем: завершальною стадією судового провадження та способом реалізації права на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Проте, заявником до заяви не додано доказів, які свідчать про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, на підставі якого повинно здійснюватися виконання Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 червня 2018 року у справі №144/307/17.

Крім того, обов'язок поновлення на посаді покладений саме на орган, що прийняв рішення про звільнення, а поновлення на посаді можливе лише на підставі відповідного акту органу, що прийняв незаконне рішення.

Наведене випливає з частини 2 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Державний реєстратор не є боржником у розумінні прийнятого рішення про поновлення на роботі, а тому в межах даного спору суд не мав права покладати на нього будь-яких обов'язків.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог скаржників.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Теплицької районної ради Вінницької області

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року у справі скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 в задоволенні заяви.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 листопада 2018 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.