Справа № 1140/3181/18
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23 листопада 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/3181/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Сагун А.В. розглянувши матеріали адміністративного позовну ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25000) до Міської ради міста Кропивницького (вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25022 про визнання недійсними рішення та договору, а також зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (в подальшому - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

-визнати недійсними Рішення Кіровоградської міської ради № 1325 від 12.11.2004 та Рішення Кіровоградської міської ради № 4263 від 14.07.2015 року;

-визнати недійсним договір оренди землі №382 від 21.12.2004 року між Кіровоградською міською Радою та ОСОБА_2;

-визнати недійсною реєстрацію в Державному земельному кадастрі цільового призначення земельної ділянки по АДРЕСА_2 (кадастровий № НОМЕР_1) - для розміщення автосалону;

-зобов'язати Міську раду м. Кропивницького та її виконавчий орган відновити становище, яке існувало до порушення (прийняття Рішення Кіровоградської міської ради № 1325 від 12.11.2004 та Рішення Кіровоградської міської ради № 4263 від 14.07.2015 року), а саме - звільнити від будівлі земельну ділянку між будинками по АДРЕСА_2 між корпусами 5 та 6 . Упорядкувати зазначену земельну ділянку у відповідності до вимог ДСТУ-Н Б 6.2.2-9:2013 .

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Пунктом 2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, це спір у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу зазначених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Водночас, за правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Заявлені вимоги позивача спрямовані на оскарження права користування земельної ділянки ОСОБА_2

Так позивач, просить:

-визнати недійсним договір оренди землі №382 від 21.12.2004 року між Кіровоградською міською Радою та ОСОБА_2;

-визнати недійсною реєстрацію в Державному земельному кадастрі цільового призначення земельної ділянки по АДРЕСА_2 (кадастровий № НОМЕР_1) - для розміщення автосалону;

-зобов'язати Міську раду м Кропивницького та її виконавчий орган відновити становище, яке існувало до порушення (прийняття Рішення Кіровоградської міської ради № 1325 від 12.11.2004 та Рішення Кіровоградської міської ради № 4263 від 14.07.2015 року), а саме - звільнити від будівлі земельну ділянку між будинками по АДРЕСА_2 між корпусами 5 та 6 . Упорядкувати зазначену земельну ділянку у відповідності до вимог ДСТУ-Н Б 6.2.2-9:2013 .

Відповідно до ч.1,2 ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Отже, правовідносини, що є предметом позову в даній справі, є виключно цивільно-правовими, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки стосується цивільних прав фізичної особи - сторони договору оренди земельної ділянки.

Щодо визнання недійсними Рішення Кіровоградської міської ради № 1325 від 12.11.2004 та Рішення Кіровоградської міської ради № 4263 від 14.07.2015 року, то суд звертає увагу, що вони вичерпали свою дій, оскільки відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», за результатом вказаних рішень були укладені відповідні договори оренди.

Таким чином, визнання недійсними Рішень Кіровоградської міської ради № 1325 від 12.11.2004, а також № 4263 від 14.07.2015 року не породжує наслідків для орендаря, оскільки у таких осіб виникло право користування земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Тобто, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, який застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірні рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Зазначений вище правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 29.11.2016, справа №21-3389а16 та у постанові від 16.12.2015, справа №6-2510цс15.

З огляду на викладене, з урахуванням п.1 ч.1 ст.19 ЦПК України, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, відповідно до вимог ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі Беллет проти Франции (Bellet. France),суд з прав людини зазначив, що ст. 6 пар. 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У даному випадку позивач, вважає, що в результаті укладання договору оренди земельної ділянки порушуються його права і, відповідно, позивач має право на захист своїх прав саме на цій стадії розвитку вказаних правовідносин, але за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в даній справі та роз'яснити позивачу його право на звернення до відповідного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Міської ради міста Кропивницького про визнання недійсними рішення та договору, а також зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачеві, що вказаний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї документами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун