Справа № 212/4534/16-а (2-а/212/136/16)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2018 року

м. Київ

справа №212/4534/16-а (2-а/212/136/16)

адміністративне провадження №К/9901/11738/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 212/4534/16-а (2а/212/136/16)

за позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - Криворізьке північне ОУ ПФУ) про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Головко О.В., суддів Ясенової Т.І., Суховарова А.В., -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй з 01 січня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) з урахуванням стажу роботи з 25 листопада 1994 року по 05 серпня 1995 року в приватному підприємстві (далі - ПП) фірма «Артеміс» на посаді артистки з номером «повітряна гімнастка на канаті».

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що через протиправні дії відповідача вона втрачає право на вихід на пенсію на пільгових умовах, що порушує її права та законні інтереси, оскільки період її роботи в ПП фірма «Артеміс» з 25 листопада 1994 року по 05 серпня 1995 року на посаді артистки з номером «повітряна гімнастка на канаті» підтверджується копією трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та довідкою ПП фірма «Артеміс» про підтвердження спеціального стажу.

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановою від 12 вересня 2016 року задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправною відмову Криворізького північного ОУ ПФУ в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ;

- зобов'язав Криворізьке північне ОУ ПФУ призначити та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01 січня 2016 року з врахуванням спеціального стажу роботи з 25 листопада 1994 року по 05 серпня 1995 року у ПП фірма «Артеміс» на посаді артистки з номером «повітряна гімнастка на канаті».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що доводи відповідача про не підтвердження спеціального стажу роботи іншими документами, окрім трудової книжки є безпідставними та такими що не відповідають закону, оскільки відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 16 листопада 2016 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції зазначив про необґрунтованість висновків відповідача щодо непідтвердження спеціального стажу позивачки на посаді артистки за номером «повітряна гімнастка на канаті» за період роботи з 25 листопада 1994 року по 05 серпня 1995 року, оскільки вказаний стаж роботи підтверджуються копією трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи. Разом з цим, апеляційний суд відмовив в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позов є передчасним, оскільки позивач із заявою про призначення пенсії не зверталась до пенсійного органу та рішення про відмову в призначенні пенсії останнім не приймалося.

05 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року та залишити в силі постанову Жовтневого районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, встановивши протиправність дій відповідача, однак відмовивши у задоволенні позовних вимог, зазначивши про передчасність позову ОСОБА_1, тим самим лишив її можливості повторно звернутися до суду, не врахувавши, що позиція відповідача щодо відмови у призначенні відповідної пенсії не змінилась.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 лютого 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 18 лютого 2016 року звернулася до Криворізького північного ОУ ПФУ з заявою, в якій просила визначити право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Листом відповідача від 02 липня 2016 року № 17/1, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.12), позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відмовлено, у зв'язку з відсутністю стажу 20 років. Як зазначено в листі, за наявними документами станом на 01 січня 2016 року підтверджено стажу 19 роки 10 місяців 2 дні; не зараховано період роботи на роботи з 25 листопада 1994 року по 05 серпня 1995 року у ПП фірма «Артеміс» на посаді артистки з номером «повітряна гімнастка на канаті», оскільки актом перевірки від 10 червня 2016 року № 83, не підтверджено спеціального стажу за вказаний спірний період.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацом першим цього пункту.

Положеннями статті 56 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

У справі, яка розглядається суди встановили, що стаж роботи ОСОБА_1 на ПП фірма «Артеміс» на посаді артистки з номером «повітряна гімнастка на канаті» у період щодо якого виник спір (з 25 листопада 1994 року по 05 серпня 1995 року) підтверджуються копією трудової книжки (а.с.8-11). Крім того, вказана обставина підтверджується довідкою ПП фірма «Артеміс», яка також міститься в матеріалах справи.

Відтак спеціальний трудовий стаж становить понад 20 років, що дає право на призначення пенсії за вислуги років.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що статтею 82 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.2 Порядку N 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

До заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії (пункт 2.4 Порядку № 22-1).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку N 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 4.7 Порядку N 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

При цьому, як слідує із пункту 4.2 Порядку № 22-1, обов'язок перевірити правильність оформлення заяви про призначення пенсії покладено на орган, що призначає пенсію при прийманні документів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не зверталась до відповідача з заявою про призначення пенсії. Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Разом з цим, суди встановили, в тому числі й апеляційний суд, що позивач 18 лютого 2016 року зверталась до територіального органу ПФУ з заявою, в якій просила визначити право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, додавши весь пакет документів, передбачений пунктами 2.1, 2.4 Порядку № 22-1 (а.с. 80).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - Суд) в пункті 111 Рішення від 26 лютого 2015 року [(справа «Заїченко проти України (№ 2)» (Заява № 45797/09)] вказав на те, що Суд вже постановляв, що вичерпанню підлягають лише ефективні національні засоби правового захисту (див. пункт 84). Суд нагадує, що для того, щоб бути ефективним, засіб правового захисту має бути незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів влади і бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59, від 6 вересня 2005 року); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення; а також забезпечити належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-XI).

За таких обставин, з метою ефективного правового захисту стверджувального порушення, яке виявилось у відмові пенсійним органом в призначенні пенсії за вислугу років позивачці, яка має право на цю пенсію, в тому числі й після ухвалення рішень судами попередніх інстанцій у цій справі (а.с. 109), колегія суддів вважає за необхідним скасувати постанову суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року змінити в частині дати, з якої необхідно захистити права, свободи та інтереси ОСОБА_1 А саме, з 18 лютого 2016 року - з дня звернення за пенсією. В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року скасувати.

Змінити постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року.

Виключити із мотивувальної частини постанови суду першої інстанції дату, з якою позов підлягає задоволенню (« 01.01.2016 року»).

В абзаці третьому її резолютивної частини замінити дату « 01.01.2016 року» на « 18.02.2016 року».

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду