Справа № 1640/2394/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 р. Справа № 1640/2394/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Чалого І.С.,

суддів: Бондара В.О. , Зеленського В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2018р. (суддя ОСОБА_9., м. Полтава) по справі № 1640/2394/18 за позовом ОСОБА_2 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дії щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (діючого на час призначення пенсії), починаючи із вересня 2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати (окладу, класного чину, вислуги років, матеріальної допомоги та інших виплат, які передбачені чинним законодавством) на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 04.06.2018 за №18-299/вих/18 без обмеження її максимального розміру та здійсненими відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що право на перерахунок пенсії надано з моменту призначення пенсії і на підставі чинного на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії. Стверджує, що суддею ОСОБА_9., який ухвалив рішення, порушено принцип верховенства права та юридичної визначеності, оскільки після аналогічних обставин справи, предметів адміністративних спорів та цілого ряду постановлених остаточних рішень ухвалив діаметрально протилежне рішення. Вважає, що суддя, розглянувши інші справи за його участю, повинен був під час розгляду цієї справи заявити відвід.

Скориставшись правом відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 з вересня 2001 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугою років, яка призначена відповідно до положень ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90 % від заробітної плати на останній займаній посаді.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 по справі № 816/2468/17 визнано протиправними дії прокуратури Полтавської області щодо відмови ОСОБА_2 у наданні йому довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії, виходячи з розміру посадового окладу визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури"за посадою аналогічною посаді старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті, яку ОСОБА_2 обіймав на час виходу на пенсію.

Зобов'язано прокуратуру Полтавської області виготовити та видати ОСОБА_2 довідку про розмір його заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" за посадою аналогічною посаді старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті, яку ОСОБА_2 обіймав на час виходу на пенсію.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 39-47).

13.04.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі частин 13, 17 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та Постанови Кабінету Міністрів України № 675 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", надавши довідку, видану за рішенням суду Прокуратурою Полтавської області.

Рішенням Полтавського об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 04.07.2018 № 153 відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. В обґрунтування відмови відповідач зазначив, що ч. 13 та 18 статті 50-12 Закону України "Про прокуратуру", які визначали право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність, а Кабінетом Міністрів України у відповідності до вимог ч. 20 ст. 86 вказаного Закону не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, а тому підстави для проведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії відсутні (а.с. 58-59).

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. На час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: "на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку".

Спірним у вказаній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачу за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ) на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 04.06.2018 за №18-299/вих/18, у зв'язку з підвищенням оплати праці прокурорів на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", та застосування до спірних правовідносин в частині перерахунку пенсії норм, які станом на момент звернення позивача за перерахунком пенсії втратили чинність.

У відповідності до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Водночас, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Вказані зміни набули чинності з 01.01.2015.

15.07.2015 набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Закономположення Закону №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (13.04.2018) частини 13 та 18 статі 50-1 Закону №1789-ХІІ втратили чинність.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що вказаний Закон не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, на час звернення за перерахунком пенсії нормативно-правових актів, які регулювали умови та порядок перерахунку пенсій не прийнято. Отже, законодавець встановивши право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, не визначив умови та порядок її перерахунку, та, головне, підстави для перерахунку пенсії, що позбавляє можливості пенсійному органу здійснити перерахунок пенсії у встановленому порядку.

З огляду на те, що позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії в квітні 2018 року, а ст. 86 Закону № 1697-VII на той час не містила норми, яка б передбачала таку підставу для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, колегія суддів правильним висновок суду, що позовні вимоги ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі.

Зміни, внесені Законом України № 76 від 28.12.2014 до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХII та ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, неконституційними у встановленому порядку не визнавались і не скасовувались.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції, що станом на час звернення за перерахунком пенсії, право на перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не передбачено на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу з зазначених підстав, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів також вважає помилковим посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви №68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014), враховуючи таке.

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" заявники скаржилися на невиплату їм державними органами відповідної надбавки до пенсії в розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у періоди з 1 січня 2006 року по 9 липня 2007 року та з 1 січня по 22 травня 2008 року.

ЄСПЛ зазначив, що в період з квітня по грудень 2006 року Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, яка підлягала виплаті заявникам. Жодного рішення з цього питання не було прийнято. У цьому випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Уряд не надав жодних пояснень цієї бездіяльності, яка тримала заявників у невизначеності. Таким чином, Суд не бачить жодних причин, чому органи влади не вжили заходів для визначення розміру надбавки до пенсії заявників і вважає це втручання невиправданим (див., з відповідними змінами, рішення у справі "Клаус і Юрій Кіладзе проти Грузії" (Klaus and Iouri Kiladze v. Georgia), заява № 7975/06, від 2 лютого 2010 року; рішення у справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine), № 38677/06, від 24 квітня 2014 року).

При цьому ЄСПЛ вказав, що у цих справах сама суть права заявників на пенсійне забезпечення та виплати державними органами відповідної надбавки до пенсії в розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не ставиться під сумнів.

В свою чергу, у справі, що розглядається, чинне законодавство не містить жодних положень, які б надавали позивачу право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників прокуратури.

Колегія суддів вважає, що відмова у перерахунку пенсії через неприйняття Кабінетом Міністрів України постанови, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії, може розглядатися колегією суддів як втручання в права, передбачені статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виключно у випадку коли статтею 86 Закону № 1697, ст. 50-1 Закону № №1789-ХІІ ( в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України") було б передбачено таку підставу для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників прокуратури, але Урядом не прийнято підзаконного нормативно-правового акту, яким визначався порядок такого перерахунку.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника апеляційної скарги щодо врахування висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 17 грудня 2013 року у справі № 21-445а13 та від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, оскільки у вказаних справах вирішувалося питання вибору норми права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, в частині визначення саме розміру пенсії у відсотках, встановленого на момент призначення пенсії, а не питань перерахунку пенсії із застосуванням норм права, які станом на момент звернення за перерахунком пенсії втратили чинність.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення статті 22 Конституції України є безпідставними, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 03.06.2014 року у справі "Великода проти України" Європейський суд з прав людини зазначив про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Враховуючи наведені положення, у зв'язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а), постановах від 02 березня 2018 року (справа № 264/1617/17, № 761/21804/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З вищенаведених підстав суд відхиляє аргументи заявника апеляційної скарги про необхідність врахування судових рішень з аналогічним предметом спору, ухвалених щодо інших осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.), оскільки процесуальним законом перебачено врахування судом при ухваленні рішення лише висновків судів касаційної інстанції, що і було зроблено судом першої інстанції.

Щодо доводів ОСОБА_2 про порушення суддею ОСОБА_9., який ухвалив рішення, принципу верховенства права та юридичної визначеності, оскільки після аналогічних обставин справи, предметів адміністративних спорів та цілого ряду постановлених остаточних рішень ухвалив діаметрально протилежне рішення, колегія суддів вказує на таке.

Згідно з частиною сьомою ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Отже, правомірність чи протиправність відмови органу Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії з урахуванням інших обставин справи (надання довідки, виданою Прокуратурою Полтавської області) має встановлюватися на загальних підставах.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що суддя, розглянувши інші справи за його участю, повинен був під час розгляду цієї справи заявити відвід, як безпідставні. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що учасниками справи судді було заявлено відвід, який необгрунтовано ним відхилено. Доказів про наявність підстав для заявлення суддею самовідводу, з підстав передбачених ст. 36, 37 КАС України, до суду апеляційної інстанції не надано. Звернення до голови Полтавського окружного адміністративного суду розцінюється колегією суддів не як заява про відвід судді, а як протиправне втручання у здійснення правосуддя з метою незаконного впливу на суддю, що є головуючим у справі.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 по справі № 1640/2394/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді В.О. Бондар В.В. Зеленський