Справа № 826/17917/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на проголошену о 12 годині 17 хвилин ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року, дата складання повного тексту якої не зазначена, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київпастранс», Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Маркет Солюшн», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемор», Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон Сервіс Лтд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Дівелопмент Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бліц-Флоренц», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент-Кіттс 78», Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб «Т-2», Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання недійсними інвестиційних умов, визнання протиправними та скасування розпоряджень, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач-1, КМДА), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач-2, Департамент економіки та інвестицій), Комунального підприємства «Киїпастранс» (далі - Відповідач-3, КП «Київпастранс»), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач-4, Департамент благоустрою), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:

1) визнати недійсними умови інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 1, Лот 2, Лот 3, Лот 4, Лот 5, Лот 6), оголошення про які було розміщено в номері 135 (5048) газети «Хрещатик» від 22.12.2017 року (сторінки 131-171), що є офіційним виданням Київської міської ради;

2) визнати протиправними та скасувати:

- розпорядження КМДА від 04.06.2018 року № 957 «Про затвердження переможця інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 1);

- розпорядження КМДА від 04.06.2018 року № 956 «Про затвердження переможця інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 2);

- розпорядження КМДА від 04.06.2018 року № 955 «Про затвердження переможця інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 3);

- розпорядження КМДА від 04.06.2018 року № 954 «Про затвердження переможця інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 4);

- розпорядження КМДА від 04.06.2018 року № 953 «Про затвердження переможця інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 5);

- розпорядження КМДА від 04.06.2018 року № 952 «Про затвердження переможця інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 6).

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Маркет Солюшн» (далі - Третя особа-1, ТОВ «Київ Маркет Солюшн»).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2018 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемор» (далі - Третя особа-2, ТОВ «Лемор»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон Сервіс Лтд» (далі - Третя особа-3, ТОВ «Еталон Сервіс Лтд»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Дівелопмент Сервіс» (далі - Третя особа-4, ТОВ «Юкрейн Дівеломпент Сервіс»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Бліц-Флоренц» (далі - Третя особа-5, ТОВ «Бліц-Флоренц»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент-Кіттс 78» (далі - Третя особа-6, ТОВ «Сент-Кіттс 78»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб «Т-2» (далі - Третя особа-7, ТОВ «Клуб «Т-2»), в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Крім того, у подальшому до участі у справі було залучено Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (далі - Третя особа-8, КП «Київблагоустрій»).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018 року задоволено клопотання ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову та до моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі:

1. Заборонено Департаменту благоустрою, КП «Київблагоустрій» та будь-яким іншим особам, органам, організаціям та установам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, вилучення, переміщення наступних належних ФОП ОСОБА_1 на праві власності зупинкових комплексів, а саме:

- АДРЕСА_1;

- АДРЕСА_2;

- АДРЕСА_3;

- АДРЕСА_4;

- АДРЕСА_5;

- АДРЕСА_6;

- АДРЕСА_7;

- АДРЕСА_8;

- АДРЕСА_9;

- АДРЕСА_10;

- АДРЕСА_11;

- АДРЕСА_12;

- АДРЕСА_13;

- АДРЕСА_14;

- АДРЕСА_15;

- АДРЕСА_16;

- АДРЕСА_17;

- АДРЕСА_18.

2. Заборонено Департаменту економіки та інвестицій укладати інвестиційні договори з переможцем інвестиційних конкурсів із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 1, Лот 2, Лот 3, Лот 4, Лот 5, Лот 6) Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Маркет Солюшн» та замовником реалізації проекту - КП «Київпастранс».

У вересні 2018 року ТОВ «Київ Маркет Солюшн» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому просило скасувати вжиті заходи забезпечення позову в адміністративній справі №826/17917/17, викладені в ухвалі від 19.07.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2018 року клопотання ТОВ «Київ Маркет Солюшн» задоволено та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018 року у справі №826/17917/17. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ФОП ОСОБА_1 було повідомлено про припинення дії інвестиційного договору від 08.07.2003 року №83 з 08.07.2018 року, на підставі якого були розміщені зупиночні комплекси, то вказане свідчить про відсутність правових підстав для перебування вказаних комплексів у власності Позивача, а тому в останнього відсутні права та охоронювані законом інтереси як інвестора за згаданим договором, що свідчить про відсутність необхідності продовження дії заходів забезпечення позову. Крім того, зазначив, що посилання Позивача на протиправність оскаржуваних рішень є передчасним, адже є предметом розгляду справи по суті та не може мати своїм наслідком вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання ТОВ «Київ Маркет Солюшн» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018 року, відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ТОВ «Київ Маркет Солюшн» вже зверталося 30.07.2018 року із аналогічною за змістом заявою про скасування заходів забезпечення позову, однак ухвалою від 02.08.2018 року відмовлено в її задоволенні, відтак судом вже було визнано її аргументи необґрунтованими. Наголошує, що ухвала про забезпечення позову від 19.07.2018 року була залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції від 23.08.2018 року. Стверджує, що суд залишив поза увагою, що попри існування діючого інвестиційного договору від 08.07.2003 року №83, здійснюється демонтаж належних Позивачу на праві власності зупиночних комплексів, а в оскаржуваних розпорядженнях вказані адреси, на яких вони розміщенні. Крім того, підкреслює, що справу розглянуто неналежним судом у зв'язку з порушенням правил автоматизованого розподілу та безпідставною передачею клопотання на розгляд судді Качуру І.А., який розпочав розгляд поданого ТОВ «Київ Маркет Солюшн» клопотання до завершення автоматизованого розподілу. Крім іншого, звертає увагу, що направлення листа про припинення дії інвестиційного договору не тягне за собою зупинення обов'язку ФОП ОСОБА_1 з утримання комплексів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.11.2018 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник КМДА та Департаменту економіки, як і представник Департаменту благоустрою, представник ТОВ «Київ Маркет Солюшн», а також представник КП «Київблагоустрій» проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав її необґрунтованості.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з тим, скасовуючи заходи забезпечення позову з підстав, що були зазначені вище, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Як було встановлено в ухвалі про забезпечення позову від 19.07.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2018 року, з часу звернення Позивача до суду з вказаним позовом КП «Київблагоустрій» на виконання доручень Департаменту міського благоустрою було демонтовано 25 зупинкових комплексів, щодо яких наявний спір у даній справі.

Крім того, у згаданому судовому рішенні встановлено, що протоколом № 105/2018 від 16.02.2018 року засідання постійно діючої комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва визначено переможців конкурсів із залучення інвесторів.

В адресних переліках до Лоту 1, Лоту 2, Лоту 3, Лоту 4, Лоту 5, Лоту 6 (які були зазначені в оголошеннях, розміщених в номері 135 (5048) газети «Хрещатик» від 22.12.2017 року та по яким Протоколом № 105/2018 визначено переможців) вказані назви зупинок та адреси зупинкових комплексів (з номерами маршрутів міського громадського транспорту).

КМДА 04.06.2018 року своїми розпорядженнями № 957, № 956, № 955, № 954, № 953, № 952 затвердила переможцем інвестиційних конкурсів із залучення інвестора до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 1, Лот 2, Лот З, Лот 4, Лот 5, Лот 6 відповідно) ТОВ «Київ Маркет Солюшн» та доручила Департаменту економіки та інвестицій укласти відповідні інвестиційні договори з переможцем інвестиційних конкурсів - Третьою особою-1 та замовником реалізації проекту - КП «Київпастранс».

Крім того, як було встановлено судами, право власності на торгові павільйони та павільйони очікування належать ФОП ОСОБА_1 на підставі інвестиційного договору № 83 від 08.07.2003 року фінансування, спорудження та утримання малих архітектурних форм (зупинкових комплексів) та павільйонів очікування на зупинках громадського транспорту (з урахуванням змін та доповнень), укладеного між Позивачем та КП «Київпастранс».

При цьому, на переконання судової колегії, направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення від 06.04.2018 року №053/01/1140 про припинення дії вказаного інвестиційного договору не може мати безумовним наслідком висновок про припинення права власності Позивача на зупинкові комплекси та втрату статусу останнього як інвестором та свідчити про необхідність скасування вжитих заходів забезпечення позову з огляду на наявні у матеріалах справи докази вчинення Департаментом благоустрою та КП «Київблагоустрій» дій щодо демонтажу належних ФОП ОСОБА_1 зупинкових комплексів.

Крім того, Окружний адміністративний суд міста Києва не врахував, що лист від 06.04.2018 року № 053/01/1140, на який посилається представник третьої особи, яким повідомлено позивача про припинення дії договору № 83 від 08.07.2003 року з 08.07.2018 року, був направлений вже після проведення конкурсів із залучення інвесторів та затвердження переможців, тобто конкурси із залучення інвесторів проводились фактично щодо зупинок та зупинкових комплексів, в яких право власності на торгові павільйони та павільйони очікування належать Позивачу.

Водночас, саме умови інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до реалізації проекту «Комплекс заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві» (Лот 1, Лот 2, Лот 3, Лот 4, Лот 5, Лот 6) та розпорядження № 957, № 956, № 955, № 954, № 953, № 952 від 04.06.2018 року визначені предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням наведеного, на переконання судової колегії, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, не відпала, адже рішення у даній справі законної сили не набрало, у той час як вказані заходи забезпечення позову вжиті для збереження існуючого становища до розгляду справи по суті виключно з метою охорони прав та інтересів Позивача на час розгляду справи.

Крім іншого, суд першої інстанції залишив поза увагою, що викладені у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову від 20.09.2018 року доводи ТОВ «Київ Маркет Солюшн» фактично збігаються із аргументами клопотанням останнього, поданого у липні 2018 року, щодо якого було постановлено ухвалу від 02.08.2018 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову. Також аналогічні за змістом доводи були викладені Третьою особою-1 в апеляцій скарзі на ухвалу суду від 19.07.2018 року про забезпечення позову, за наслідками розгляду якої судом апеляційної інстанції було прийнято постанову від 23.08.2018 року про залишенні згаданої ухвали без змін.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скасування заходів забезпечення позову за відсутності об'єктивних та достатніх підстав вважати, що відпали обставини, які стали підставою для здійснення попереднього судового захисту прав позивача, є помилковим та може потягти за собою небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову та робить неефективним вжиття відповідних заходів.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності у заявленому клопотанні фактів та обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність нормативно обґрунтованих передумов для скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали від 19.07.2018 року у даній справі, у зв'язку з чим вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Київ Маркет Солюшн» про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з доводами Апелянта в частині розгляду і вирішення заявленого Третьою особою-1 клопотання неповноважним судом з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Приписи ч. ч. 9, 13 ст. 31 КАС України визначають, що невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

За правилами ч. ч. 16-18 ст. 31 КАС України результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом.

Протокол має містити такі відомості: 1) дата, час початку та закінчення автоматизованого розподілу; 2) номер судової справи, категорія та коефіцієнт її складності, ім'я (найменування) учасників справи; 3) інформація про визначення списку суддів для участі (підстави, за яких судді не беруть участі) в автоматизованому розподілі; інформація про визначення судді, судді-доповідача; 4) підстави здійснення автоматизованого розподілу (повторного автоматизованого розподілу); 5) прізвище, ініціали та посада уповноваженої особи апарату суду, відповідальної за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Копія такого протоколу в електронній чи паперовій формі підписується уповноваженими особами апарату суду та видається (надсилається) заінтересованій особі не пізніше наступного дня після подання до суду відповідної заяви.

Рішення Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.03.2018 року № 17) затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення), розділ VIII якого визначає засади автоматизованого розподілу судових справ між суддями.

Так, згідно пп. 1 п. 19 згаданого розділу Положення, повторний автоматизований розподіл судової справи може проводитись модулем автоматизованого розподілу в порядку, визначеному в пункті 6 цього Розділу в наступних випадках коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії (якщо справа розглядається колегіально) не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти календарних днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені процесуальним законом - на підставі вмотивованого розпорядження керівника апарату (секретаріату), підписаного у відповідності до його посадових обов'язків.

Приписи п. 20 розділу VIII Положення визначають, що розпорядження керівника апарату (секретаріату) про проведення повторного автоматизованого розподілу має в тому числі містити наступні відомості: 1) номер судового провадження; 2) підстава призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», процесуального законодавства та цього Положення; 3) обґрунтування призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи; 4) дата та час його підписання керівником апарату (секретаріату).

Як вбачається зі змісту розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 року №1689 справа №826/17914/17 була передана на повторний автоматизований розподіл у зв'язку з перебуванням у відпустці судді, у провадженні якої перебувала дана справа, та з огляду на надходження заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, зміст наданих Апелянтом звітів про автоматизований розподіл свідчить, що суддя, у провадженні якої перебувала дана справа, перебувала у відпустці тривалістю 14 і більше календарних днів, що, в силу вже наведених вимог ст. 31 КАС України та пп. 1 п. 20 розділу VIII Положення є підставою для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

При цьому ФОП ОСОБА_6 було залишено поза увагою, що відповідно до пп. 12 п. 21 розділу VIII Положення передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об'єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо заяв про забезпечення позову, доказів, поданих після подання позовної заяви.

Зі змісту наведеної норми випливає, що незалежно від того, чи здійснює суддя правосуддя, чи перебуває, зокрема, у відпустці, заяви щодо забезпечення позову, подана після подання позовної заяви, передається раніше визначеному складу суду. Отже, передача поданого ТОВ «Київ Маркет Солюшн» клопотання від 20.09.2018 року про скасування заходів забезпечення позову судді Вєкуа Н.Г., у провадженні якої перебувала справа №826/17914/17, та у подальшому судді Качуру І.А., до провадженні якого дана справа передана за наслідками повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.09.2018 року, свідчить про помилковість твердження Апелянта щодо відсутності у судді Качура І.А. повноважень на розгляд заявленого Третьою особою-1 клопотання.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 157, 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київпастранс», Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Маркет Солюшн», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемор», Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон Сервіс Лтд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Дівелопмент Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бліц-Флоренц», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент-Кіттс 78», Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб «Т-2», Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання недійсними інвестиційних умов, визнання протиправними та скасування розпоряджень - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Маркет Солюшн» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2018 року, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 21» листопада 2018 року.