Справа № 382/1720/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року

Київ

справа №382/1720/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34225/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (правонаступник Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області; далі - управління ПФУ) на постанову Яготинського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року (суддя Литвин Л.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року (судді Чаку Є.В., Мєзєнцев Є.І., Шелест С.Б.) у справі № 382/1720/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ про визнання дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 % місячної (чинної) заробітної плати відповідно до статті 501 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції, яка діяла станом на час призначення пенсії, далі - Закон № 1789-ХІІ) на підставі довідки прокуратури Київської області від 05 вересня 2016 року № 18-16 вих. 16 про заробітну плату - неправомірними; зобов'язання відповідача здійснити з 01 січня 2016 року позивачу перерахунок призначеної пенсії за вислугою років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - постанова № 505), від 30 вересня 2015 року № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505» та від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013), згідно з вимогами статті 501 Закону № 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції, що діяла станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 % від місячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно з довідкою прокуратури Київської області від 05 вересня 2016 року № 18-16 вих. 16, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмежень граничного розміру пенсії та здійснення відповідних виплат, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

Яготинський районний суд Київської області постановою від 19 грудня 2016 року адміністративний позов задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Апеляційний суд, погодившись з висновком суду першої інстанції, зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках , яка діяла на момент призначення пенсії.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на набрання чинності Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VІІ), за яким умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, та відсутність такого порядку.

ОСОБА_1 надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому просить у її задоволенні, а рішення судів попередніх інстанцій - залишити без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Суди встановили, що з 22 серпня 1988 року по 16 січня 2008 року позивач працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Київської області. Генеральний прокурор України наказом від 15 січня 2008 року № 9К звільнив позивача з посади прокурора Яготинського району Київської області у зв'язку із закінченням строку повноважень (пункт 2 статті 36 КЗпП України). З березня 2005 року і дотепер ОСОБА_1 перебуває на обліку в Яготинському управлінні пенсійного фонду України Київської області як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90 % від суми місячного заробітку.

13 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та надав довідку з прокуратури Київської області від 05 вересня 2016 року № 18-16 вих. 16 про підвищення заробітної плати на посаді прокурора прокуратури (слідчого) прокуратури Київської області відповідно до постанов № 505 та № 1013. За результатами розгляду заяви відповідач своїм листом від 22 вересня 2016 року відмовив позивачу в перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01 червня 2015 року в порядку та на умовах, визначених Законом № 1789-ХІІ призначення та перерахунок пенсій не здійснюється.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою у перерахунку йому пенсії, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, статтею 501 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 501 цього Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 462, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 501, частини третьої статті 512, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, на час прийняття постанови № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 501 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення Закону № 76-VIII, якими частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-XII та частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України. Понад те, у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 цей Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 501 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а), двох від 2 березня 2018 року (справа № 264/1617/17, № 761/21804/17).

Відповідно до частин першої - третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили фактичні обставини, однак помилково застосували норми матеріального права. Обставини справи не потребують додаткового дослідження доказів. Підставами для втручання в судові рішення є неправильне розуміння і порушення норм матеріального права, які є достатніми для того, що їх скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі № 382/1720/16-а скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (правонаступником якого є Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області) про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко