Справа № 0840/3480/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2018 року Справа № 0840/3480/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вельможко К.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,,

представника відповідача: Гаврик С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №16792-5002-0829 від 18.05.2018.

Ухвалою суду від 28.08.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.09.2018 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 25.09.2018 з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було відкладено на 08.11.2018.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 12.11.2018.

У судовому засіданні 12.11.2018, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

У відповідності до вимог ч.1 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та, з підстав викладених у позовній заяві від 20.08.2018, просив їх задовольнити у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що відповідач, не маючи жодного підтвердження факту внесення сторонами будь-яких змін до Договору оренди, не мав права встановлювати суми податкового зобов'язання з орендної плати за 2018 рік в розмірі, відмінному від сум зазначених в договорі. Даними діями Головне управлінням ДФС у Запорізькій області перевищило свої повноваження і діяло всупереч діючому законодавству України. Крім того представник позивача зазначив, що навіть у випадку внесення змін до договору оренди землі у відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015, розмір плати за землю все одно склав би 194920,80 грн., і самостійний розрахунок відповідачем сум, відмінних від передбачених в договорі оренди землі є неправомірним.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов від 30.10.2018. В обґрунтування заперечень зазначив, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №334/11961/14-ц залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року та внесено зміни до пункту 9 Договору оренди земельної ділянки, площею 0,4697 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в частині встановлення нового річного розміру орендної плати, який складає 194 820,80 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки землі за цінами 2014 року. Згідно з вимогами Податкового кодексу України, на підставі вищезазначеного та з урахуванням коефіцієнтів індексації, ГУ ДФС у Запорізькій області проведено нарахування ОСОБА_3 орендної плати з фізичних осіб за 2018рік та винесене податкове повідомлення-рішення від 18.05.2018 №16792-5002-0829, яким визначено суму податкового зобов'язанням орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 369804,92 грн. Враховуючи вищевикладене, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до норм діючого законодавства, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Земельна ділянка, на якій розташовано будівлю, є комунальною власністю і перебуває в користуванні у позивача на підставі Договору оренди землі від 01.03.2007.

Так, 01.03.2017 ОСОБА_3 (орендар) уклав з Запорізькою міською радою (орендодавцем) Договір оренди землі, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,4697 га для розташування офісно-готельного комплексу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7-10, 63-66).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2030321,28 грн. (в цінах 2007 року) (п.5 Договору оренди землі).

Відповідно до п.9 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 4060 грн. 56 коп. на протязі строку будівництва об'єкта, та у розмірі 30453 грн. 47 коп. з дня введення об'єкту в експлуатацію, що складає 1,5 % грошової оцінки за календарний рік в цінах 2007 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015 у справі №334/11961/14-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_3 про внесення змін до Договору оренди землі задоволено позовні вимоги Запорізької міської ради та вирішено:

- внести зміни до п. 5 договору оренди землі № 31 від 18 квітня 2007р., укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,4697 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, виклавши його в такій редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 6497360 грн. 10 коп. (Шість мільйонів чотириста дев'яносто сім тисяч триста шістдесят грн. 10 коп.) в цінах 2014 року ".

- внести зміни до п. 9 договору оренди землі № 31 від 18 квітня 2007р., укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,4697 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, виклавши його в такій редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 194 920 грн. 80 коп. (сто дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот двадцять гривень 80 коп.), що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2014 року " (а.с.41-44).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2015, рішення суду першої інстанції було залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 ухвалу суду апеляційної інстанції було скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2016 рішення суду першої інстанції було скасоване і ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2016 скасоване і залишене в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015 у справі №334/11961/14-ц (а.с.68-71).

18.05.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №16792-5002-0829, яким ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 369804,92 грн. (а.с.17).

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку (скарга від 11.06.2018 (а.с.15-16)), проте Рішенням Державної фіскальної служби України від 08.08.2018 №1694/С/99-94-11-02-01-14 "Про результати розгляду скарги" податкове повідомлення-рішення №16792-5002-0829 від 18.05.2018 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_3 без задоволення (а.с.11-13).

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Пунктом 288.1 ст.288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідності категорії земельних ділянок на відповідній території.

Пунктом 288.7 ст.288 ПК України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

За приписами п.285.1 ст.285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п.285.2 ст.285 ПК України базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відносини пов'язані орендою землі регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України від 06.10.1998 №161 "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Таким чином, законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 14 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 15 зазначеного Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, в договорі оренди укладеному між позивачем та Запорізькою міською радою визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2030321,28 грн. (в цінах 2007 року) (п.5 Договору оренди землі) та орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 4060 грн. 56 коп. на протязі строку будівництва об'єкта, та у розмірі 30453 грн. 47 коп. з дня введення об'єкту в експлуатацію, що складає 1,5 % грошової оцінки за календарний рік в цінах 2007 року (п.9 Договору оренди землі).

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Статтею 14 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 654 Цивільного кодексу України (який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює зобов'язальні правовідносини) визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 32 Договору оренди землі сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Тобто одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 2 ст.651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №334/11961/14-ц залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року та внесено зміни до пункту 9 Договору оренди земельної ділянки, площею 0,4697 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в частині встановлення нового річного розміру орендної плати, який складає 194820,80 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки землі за цінами 2014 року.

За приписами п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно розрахунку податкового зобов'язання за платежем: орендна плата за землю з фізичних осіб, відповідачем, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016, з урахуванням уточнень з застосуванням коефіцієнта індексації за 2014р.-1,249, за 2015р.-1,433 за 2016р.-1,06, передбаченого п.289.2 ст 289 ПК України, визначено позивачу річну суму орендної плати за землю на 2018рік за земельну ділянку площею 0,4697га за адресою АДРЕСА_2 у розмірі 369804,92 грн. (194920,80 грн. х 1,249 х 1,433 х 1,06) (а.с.61 (зворот).)

Індексація нормативної грошової оцінки земель передбачена пунктом 289.1 ст. 289 ПК України, відповідно до якого для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель (п. 289.2 ст. 289 ПК України). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками.

Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов'язання з орендної плати за 2018 рік за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Зазначена правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 813/3819/17.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України щодо відносин оподаткування, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір земельного податку, встановлений для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Зважаючи на викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства та документальних доказах нарахування позивачу податкового зобов'язання з орендної плати за землю фізичних осіб за 2018 рік за земельну ділянку площею 0,4697га за адресою АДРЕСА_2 у розмірі 194920,80 грн., як таке, що визначено умовами Договору оренди землі від 01.03.2017 з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року.

Проте, безпідставним є нарахування податкового зобов'язання у розмірі 174884,12 грн. (369804,92 грн. - 194920,80 грн.) з застосуванням коефіцієнта індексації., оскільки податковий орган, який не є суб'єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши податкове повідомлення-рішення в цій частині фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині нарахування податкового зобов'язання у розмірі 174884,12 грн. та задовольняє адміністративний позов у цій частині. В іншій частині спірне податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем правомірно.

За таких обставин, виходячи з меж позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог

Доводи відповідача частково не приймаються судом у зв'язку з вищевикладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3698,06 грн., що підтверджується платіжною квитанцією №49 від 21.08.2018 (а.с.3).

Таким чином, виходячи із суми задоволених позовних вимог, судовий збір у розмірі 1748,81 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №16792-5002-0829 від 18.05.2018 в частині визначення ОСОБА_3 податкового зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 174884,12 грн

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1748 (одна тисяча сімсот сорок вісім) грн. 81 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 19.11.2018.

Суддя І.В. Садовий