Справа № 800/369/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2018 рокуз

Київ

справа №800/369/17

адміністративне провадження №П/9901/837/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л.,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: ОСОБА_2,

відповідача: представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_2

до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

про визнання бездіяльності протиправною,

ОПИСОВА ЧАСТИНА:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви і клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі:

1. ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність в частині ненадання повного доступу до інформації згідно з запитом від 08.08.2017;

1.2. визнати протиправною бездіяльність щодо недотримання встановленого законом п'ятиденного строку надання інформації на запит про інформацію;

1.3. зобов'язати відповідача надати позивачу доступ до інформації згідно з запитом від 08.08.2017 у повному обсязі.

2. Позиція позивача полягає в тому, що він брав участь у конкурсі до Верховного Суду, оголошеного ВККС 07.11.2016, за результатами якого зайняв 93 позицію у рейтингу. Попри оголошення відповідачем загального рейтингу учасників конкурсу, позивачу залишилось невідомо як оцінювались його складові. Тому, позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання інформації від 08.08.2017 щодо рівня його рейтингової оцінки окремо по всім критеріям з посиланням на мотиви висновків ВККС. Позивач вважає, що запитувана ним інформація є публічною та знаходилась у володінні відповідача. Проте, відповідь на запит позивача була надана відповідачем лише 29.08.2017, тобто, з порушенням визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації" строків, а також, на думку позивача, є неповною.

3. Заперечення відповідача зводяться до того, що розгляд інформаційного запиту позивача здійснений з додержанням процедури, на підставі та в межах повноважень ВККС і у спосіб, встановлений законодавством. Зокрема, за наслідками розгляду інформаційного запиту позивача від 08.08.2017 останньому надані рішення ВККС, якими визначені результати кваліфікаційного оцінювання позивача та затверджено рейтинг кандидатів, адже тільки зазначені рішення містили запитувану інформацію. Відповідач вважає, що надана позивачу інформація є повною та наголошує, що на час звернення позивача із запитом повні тексти рішень перебували на стадії складання, а відтак, публічна інформація, яка містилась у них, могла бути надана лише після завершення цієї процедури.

4. Ухвалою Верховного Суду від 15.02.2018 закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності ВККС щодо недотримання встановленого законом п'ятиденного строку надання інформації на запит про інформацію.

5. Рішенням Верховного Суду від 15.02.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВККС про визнання протиправною бездіяльності в частині ненадання повного доступу до інформації згідно з запитом від 08.08.2017, зобов'язання надати доступ до інформації згідно з запитом від 08.08.2017 у повному обсязі відмовлено.

6. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 залишено без змін рішення Верховного Суду від 15.02.2018.

7. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 скасовано ухвалу Верховного Суду від 15.02.2018 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

8. Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2018 задоволені заяви про самовідвід суддів Анцупової Т.О., Гімона М.М., Коваленко Н.В., Кравчука В.М., Стародуба О.П. та відведено вказаних суддів від участі у розгляді даної справи.

9. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи її передано на розгляд колегії суддів у складі: Шарапи В.М. (головуючий), суддів Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., про що складено протокол від 22.10.2018.

10. Ухвалою Верховного Суду від 25.10.2018 розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 13.11.2018 о 16:00 годині.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Обставини, встановлені судом з посиланням на докази:

11. Рішенням ВККС від 07.11.2016 №145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

12. 30.11.2016 ОСОБА_2 звернувся до ВККС із заявою про проведення щодо нього кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

13. Рішенням ВККС від 10.02.2017 №47/вс-17 ОСОБА_2 допущено до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

14. Рішенням ВККС від 21.06.2017 №131/вс-17 ОСОБА_2 визнано таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду.

15. 27.07.2017, розглянувши питання про результати кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_2, ВККС прийняла рішення №440/вс-17, яким позивача визнано таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду. Визначено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_2 набрав 572 бала (т. 1 а.с. 37-41).

16. Рішенням ВККС від 27.07.2017 №79/зп-17 затверджено рейтинг кандидатів на зайняття 30 вакантних посад суддів, зокрема, Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду у межах конкурсу, оголошеного рішенням ВККС України від 07.11.2016 №145/зп-16 (Додаток 4) (т. 1 а.с. 42-44).

17. Згідно з Додатком 4 до рішення ВККС від 27.07.2017 №79/зп-17 ОСОБА_2 посів 93 позицію у рейтингу кандидатів на зайняття 30 вакантних посад суддів у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду (т. 1 а.с. 45-47).

18. 08.08.2017 позивач звернувся до ВККС з інформаційним запитом, в якому керуючись ст. 10, 19, 20, 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" просив надати йому наступну інформацію:

1. Рівень рейтингової оцінки кандидата на посаду судді Верховного Суду Гуйвана П. Д. окремо по всім критеріям, визначених у пункті 5 Глави 6 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 03.11.2016 №143/зп-16.

2. За кожною з рейтингових позицій, визначених у п. 1, посилання на визначені законом підстави ухвалення або мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків (т. 1 а.с. 12).

19. Вказаний запит отриманий ВККС 10.08.2018 і зареєстрований за вх. №01-9507/17 (т. 1 а.с. 10, 34-35).

20. У відповідь на запит ВККС листом від 29.08.2017 №21-4581/17 повідомила, що згідно з рішенням Комісії від 27.07.2017 №79/зп-17, за результатами участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду, оголошеного 07.11.2016, ОСОБА_2 зайняв 93 позицію у рейтингу. Також вказано, що рішенням Комісії від 27.07.2017 №440/вс-17 визначено результати кваліфікаційного оцінювання із зазначенням кількості балів за кожним критерієм. До листа додані копії рішень ВККС від 21.06.2017 №131/вс-17 про підтвердження здатності здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду, від 27.07.2017 №440/вс-17 про визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата та витяг з рішення від 27.07.2017 №79/зп-17 про затвердження рейтингів кандидатів (т. 1 а.с. 6).

Норми права, які застосував суд:

21. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція):

Стаття 10.

Свобода вираження поглядів

"1. Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств".

22. Конституція України:

Стаття 34. "&?а;...&?о; Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір".

23. Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI):

Стаття 1. Публічна інформація

"1. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом".

Стаття 5. Забезпечення доступу до інформації

"1. Доступ до інформації забезпечується шляхом:

…2) надання інформації за запитами на інформацію".

Стаття 13. Розпорядники інформації

"1. Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання".

Стаття 19. Оформлення запитів на інформацію

"1. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні".

Стаття 20. Строк розгляду запитів на інформацію

"1. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту".

Стаття 23. Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності

розпорядників інформації

"1. Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

2. Запитувач має право оскаржити:

…5) несвоєчасне надання інформації;

…7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

3. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України".

Норми права, на які посилалися сторони та які суд не застосував:

24. Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затверджене рішенням ВККС від 03.11.2016 №143/зп-16 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення):

"38. Вступна та резолютивна частини рішення Комісії оголошуються у засіданні Комісії відразу після його ухвалення.

Повне рішення Комісії за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання повинно бути складено у строк не більше десяти робочих днів з дня оголошення вступної і резолютивної його частин.

Копія рішення Комісії видається судді (кандидату на посаду судді) протягом п'яти робочих днів з дня складення повного рішення Комісії".

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновки суду за наслідками розгляду справи:

25. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог колегія суддів враховує, що за змістом частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час судового розгляду справи, далі - КАС України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

26. У рішенні Верховного Суду від 15.02.2018, яке набрало законної сили, встановлено, що ВККС належним чином виконала обов'язок по забезпеченню доступу ОСОБА_2 до публічної інформації шляхом надання відповіді від 29.08.2017 №21-4581/17 на запит останнього від 08.08.2017.

27. Тому, вказана обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи.

28. Статтею 6 Конвенції та статтею 55 Конституції України кожній особі гарантується право на доступ до правосуддя, яке включає в себе право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

29. Як роз'яснив Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

30. Обов'язковою умовою надання захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто, гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

31. Висновки аналогічного змісту були наведені у постанові Верховного Суду України від 07.02.2017 по справі №21-3072а16 і суд не вбачає підстав відступати від них.

32. З огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 23 Закон №2939-VI, позивачу, як запитувачу інформації, попри фактичне надання відповіді на запит відповідачем, забезпечувалось право на оскарження несвоєчасного надання інформації.

33. Разом з тим, виходячи з завдань адміністративного судочинства, визначених частиною 1 статті 2 КАС України, до якого міститься відсилання у частині 3 статті 23 Закону №2939-VI, вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин покликане забезпечувати ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

34. Так, з метою забезпечення реалізації особою права на отримання інформації суб'єкт владних повноважень має можливість виправити допущене ним порушення шляхом надання інформації. Водночас, порушення суб'єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації і у разі подальшого її надання є невідновлювальним.

35. Отже, за умови, що інформація була надана особі, право на оскарження до суду несвоєчасності її надання виникає лише у випадку існування обґрунтованого інтересу у цьому навіть після усунення допущених розпорядником інформації порушень.

36. Суд не може обмежитись винятково констатацією факту порушення, оскільки суб'єкт владних повноважень не в змозі виправити пропущений ним строк для надання інформації, адже перебіг часу вже відбувся і не залежить від будь-чиєї волі. Лише у разі, якщо внаслідок недотримання строків надання інформації порушено права, свободи чи інтереси позивача (не тільки ті, що пов'язані з наданням інформації) і він ставить вимоги про їх відновлення, суд повинен констатувати таке порушення і одночасно застосувати відповідний спосіб захисту.

37. На користь таких висновків свідчать норми закріплені у статті 5 КАС України, якими визначені способи судового захисту. Цією статтею передбачене право особи звертатися до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною з одночасним зобов'язанням останнього вчинити певні дії (пункт 4), а також надано суду повноваження здійснювати захист порушених прав, свобод та інтересів особи в інший спосіб, який повинен відповідати вимозі щодо ефективності.

38. У випадку спірних правовідносин, мало місце надання позивачу відповіді на запит відповідачем до моменту його звернення до суду з позовом.

39. Негативні наслідки допущених відповідачем, як розпорядником інформації, порушень були усунуті шляхом надання відповіді на запит позивача і оскарження несвоєчасності надання відповідачем інформації не є обов'язковою передумовою для звернення позивача до суду з позовом про відшкодування завданої йому шкоди або про притягнення винних осіб до відповідальності та може бути реалізоване незалежно від прийняття судом рішення про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

40. Таким чином, наявність у позивача обґрунтованого інтересу в оскарженні до суду несвоєчасного надання інформації відповідачем не знаходить свого підтвердження і з цих підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

41. Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на необхідність складення повних текстів рішень ВККС від 27.07.2017 №440/вс-17, №79/зп-17, як на причину, що унеможливлювала своєчасне надання інформації на запит позивача. Враховуючи норми пункту 38 Положення, закінчення відповідних строків припало на період, протягом якого мала бути надана відповідь на запит позивача, тому це не могло виправдати їх порушення.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

42. Позивачу - ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), у задоволенні адміністративного позову до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (вул. Механізаторів, 9, м. Київ, 03109) про визнання протиправною бездіяльності щодо недотримання встановленого законом п'ятиденного строку надання інформації за запитом - відмовити повністю.

43. Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.

44. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

45. Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 19.11.2018.

Суддя-доповідачВ.М. Шарапа
В.М. Бевзенко О.В. Білоус
Н.А. Данилевич І.Л. Желтобрюх