Справа № 2а-7012/11 (6-а/336/52/2017)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-7012/11 (6-а/336/52/2017)

адміністративне провадження №К/9901/33332/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 2а-7012/11 (6-а/336/52/2017)

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, прийняту 11 квітня 2017 року у справі № 2а-7012/11 (6-а/336/52/2017) за заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у складі колегії суддів: головуючого Чумака С.Ю., суддів Гімона М.М., Юрко І.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі № 0827/2-а-7012/2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року вказану заяву задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року скасовано. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити скаргу без задоволення у зв'язку з її необґрунтованістю.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування судового рішення суду апеляційної інстанції повністю та передачу справи для продовження розгляду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо не призначення, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 11 листопада 2010 року. Зобов'язано УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 11 листопада 2010 року до змін в законодавстві або змін соціального статусу особи, та забезпечити її виплату з урахуванням сум, отриманих за вказаний період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судові рішення були пред'явлені ОСОБА_1 до Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області для виконання, проте були повернуті їй листом від 21 лютого 2017 року. Одночасно ОСОБА_1 було роз'яснено порядок виконання та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

01 березня 2017 року ОСОБА_1 отримала виконавчий лист, строк пред'явлення якого до виконання сплинув 22 червня 2016 року.

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 261 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що позивачем не пред'явлено виконавчий лист до виконання в межах встановлених законодавством строків. За видачею виконавчого листа позивач звернувся вже після закінчення строку для пред'явлення його до виконання.

Причиною такого зволікання ОСОБА_1 зазначає те, що у встановлений законом строк вона звернулася для виконання рішення суду до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області та надала весь пакет необхідних документів.

Однак, у зв'язку із змінами в законодавстві Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області відмовило їй в прийомі документів, зазначивши, що їй необхідно звернутися в відділ примусового виконання рішень УВДВС ГУЮ та надати виконавчий лист. У зв'язку з тим, що порядок виконання рішень судів у даній категорії справ постійно змінюється та у зв'язку з перенаправленням виконавчих документів до різних, знов створених, виконавчих органів, строк пред'явлення виконавчого листа сплинув.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у поновленні строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, виходив з того, що нерозуміння особою порядку та строків виконання судових рішень не є поважною причиною пропуску такого строку.

Суд зазначає, що, поважними можна визнати ті причини, які є об'єктивно непереборними, тобто не залежали від волі стягувача.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен перевірити, чи пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, чи поважні причини такого пропуску, що було підставою невчасного звернення за виконанням судового рішення.

Суд апеляційної інстанції помилково обмежився висновком, що причиною пропуску позивачем строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є лише його необізнаність та нерозуміння порядку виконання судових рішень.

Як встановив суд першої інстанції, позивач вчасно пред'явив судове рішення для виконання. Проте, пакет документів було повернуто заявнику більше ніж через два роки після звернення.

Зі змісту відповіді Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 21 лютого 2017 року вбачається, що документи з виконання судового рішення повернуті ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що дія Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (далі - Порядок № 440) не розповсюджується на виконання рішення у справі ОСОБА_1, так як воно набрало законної сили після 01 січня 2013 року, а саме 20 червня 2013 року.

Проте, вказані обставини не досліджені судом апеляційної інстанції.

При цьому, за змістом пункту 4 Порядку № 440 заявник подає до органу державної виконавчої служби, зокрема, оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію).

Також, відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Отже, для виконання рішення суду відповідно до Порядку № 440 позивач міг звернутись як з виконавчим документом, так і безпосередньо з рішенням суду, що і мало місце.

Однак, повертаючи поданий позивачем пакет документів, Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області виходило з того, що Порядок № 440 не розповсюджується на виконання судових рішень, які набрали законної сили після 01 січня 2013 року.

Проте, відповідно до пункту 2 Порядку № 440 рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 01 січня 2013 року.

Отже, зі змісту Порядку № 440 вбачається, що він поширюється на судові рішення, які ухвалені до 01 січня 2013 року. При цьому, набрання законної сили судовим рішенням є обов'язковою умовою, однак прив'язки до дати, коли має набрати законної сили рішення, Порядок № 440 не містить.

Вказане означає, що апеляційний суд не встановив усі обставини, які мають значення, не проаналізував дійсні причини та умови пропуску позивачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 2а-7012/11 (6-а/336/52/2017) скасувати і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду