Справа № 336/6865/18
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Солодовник Олени Миколаївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 28.10.2018 р.,-

В С Т А Н О В И В:

08.11.2018 року ОСОБА_1звернувся до суду з адміністративним позовом,в якому зазначає, що 26.10.2018 р.посадовою особою інспектору ВРОМ ДТП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Солодовник О.М.відносно нього була винесена постанова серії АР № 383992 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України за порушення вимог п.2.1 Правил дорожнього руху та накладено штраф в розмірі 425 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 26.10.2018 р.о 15.00 год.по вул.Новокузнецькій в м.Запоріжжі,керуючи автомобілем ISUZU NPR Recovery р.н.НОМЕР_2,став учасником ДТП, не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-праової відповідальності власників наземних ТЗ,чим порушив вимоги п.2.1 ПДР.

Фактично 26.10.2018 р.належний йому на праві власності спеціальний автомобіль(евакуатор) ISUZU NPR Recovery р.н.НОМЕР_2,обладнаний спеціальним опорним пристроєм та неповоротним краном)у вказаний в постані період часу не приймав участі у дорожньому русі,а був у встановленому порядку припаркований на узбіччі та надавав евакуаційну допомогу водієві ТЗ,який внаслідок погодних умов(дощ)перебувало у кюветі.

Країною походження автомобіля ISUZU NPR Recovery р.н.НОМЕР_2 в митних документах є США,ТЗ визначається як «автомобіль технічної допомоги,призначений для буксування транспортних засобів в аварійному/неаварійному стані.

Згідно сертифікату відповідності від 03.06.2016 р.,виданого ДП «Запорізький НВЦ стандартизації» тип автомобіля-технічна допомога(ЄВРО-2),тип кузова-технічна допомога.

Зазначений спеціальний автомобіль,який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для виконання спеціальних робіт,не призначений для перевезення людей або вантажів,тому не є наземним транспортним засобом для страхування цивільно-правової відповідальності та не підлягає страхуванню в рамках Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилаючись на те, що Правил дорожнього руху він не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення,передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП,оскаржувана постанова винесена відповідачем без детального з'ясування всіх обставин інкримінованого позивачу правопорушення,стягнення на нього накладено безпідставно,докази його винуватості відсутні,позивач просить суд постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Також в адміністративному позові позивач просить суд поновити пропущений процесуальний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України.

В обґрунтування клопотання зазначає,що строк оскарження в суді вказаної вище постанови від 26.10.2018 р.сплив 06.11.2018 р.,проте ним вчинялися дії по оскарженню цієї ж постанови до Управління патрульної поліції ,куди 28.10.2018 р.він подав скаргу,залишену без відповіді,та лише 07.11.2018 р. отримав консультацію адвоката про можливість оскарження постанови безпосередньо до суду.

З посиланням на норми ст.121 ч.1 КАС України,вважає строк на оскарження постанови до суду пропущеним з поважних причин та просить його поновити.

Ухвалою від 09.11.2018 р.у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач надав відзив на позов,в якому вважає вимоги ОСОБА_1безпідставними,а позов таким,що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови зазначив,що відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності по ст.126 ч.1 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення на накладено штраф у розмірі 450 гр.за порушення вимог п.2.1 ПДР (відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ ),розгляд справи відбувся уповноваженою особою на місці здійснення адміністративного правопорушення в присутності особи,відносно якої розглядалася адміністративна справа.Після дослідження та оцінки наявних доказів та обставин інспектор повідомив позивача про прийняте рішення та виніс постанову,діяв при цьому у межах повноважень та спосіб,що передбачені чинним законодавством.

Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін на користь та проти задоволення позову,дослідивши наявні у справі докази в сукупності,суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.10.2018 р. інспектором ВРОМ ДТП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Солодовник О.М.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР№383992, згідно з якою ОСОБА_126.10.2018 р. о 15.00 год.по вул.Новокузнецькій в м.Запоріжжі,керуючи автомобілем ISUZU NPR Recovery р.н.НОМЕР_2,став учасником ДТП, не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ,чим порушив вимоги п.2.1 ПДР.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст.121 ч.2 КАС України суд поновлює позивачу строк на оскарження цієї постанови, пропущений з поважних причин,оскільки позивач перед зверненням до суду з даним позовом висловив незгоду з прийнятим відносно нього рішенням в порядку адміністративної процедури ,куди направив скаргу 28.10.2018 р.,залишену без відповіді.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

-письмовими,речовими і електронними засобами;

-висновками експертів;

-показаннями свідків.

Статтею 72 ч.2 цього ж Кодексу встановлено,що в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази,які не були покладені в основу оскаржуваного рішення,за винятком випадків,коли він доведе,що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст.126 ч.1 КУпАП керування транспортним засобом особою,яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії,реєстраційного документа на транспортний засіб,а також поліса(договору)обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів(страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України встановлено,що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі (п.п.»г»:поліс(сертифікат)обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом позову ОСОБА_1зазначає,що належний йому на праві власності спеціальний автомобіль(евакуатор) ISUZU NPR Recovery р.н.НОМЕР_2,обладнаний спеціальним опорним пристроєм та неповоротним краном),не може бути визнаний наземним транспортним засобом для страхування цивільно-правової відповідальності та не підлягає страхуванню в рамках Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підтвердження цих обставин позивач надав суду інформаційні листи Страхової компанії «VELTLINER» від 09.06.2017 р.Страхової компанії «UNIVES» від 01.11.2018 р.,за змістом з посиланням на положення п.7.2 ст.7 Закону Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено,що у цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій,який підпадає під ознаки,зазначені у цьому пункті,але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Згідно ст.6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень названого вище Закону України,відповідні коригуючи коефіцієнти для транспортного засобу спеціальний автомобіль(евакуатор) ISUZU NPR Recovery не визначені.

Таким чином,спеціальний автомобіль(евакуатор) ISUZU NPR Recovery р.н.НОМЕР_2,обладнаний спеціальним опорним пристроєм та неповоротним краном),влсником якого є позивач, не може бути визнаний наземним транспортним засобом для страхування цивільно-правової відповідальності та не підлягає страхуванню в рамках Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Належність автомобіля позивача до автомобілів спеціального призначення-автомобілів технічної допомоги підтверджені листом Державної митної служби України № 11/3-3273 від 11.04.2000 р.,Державним стандартом України ДСТУ-2984-95 Засоби транспортні дорожні,Сертифікатом відповідності від 03.06.2016 р.ДП «Запоріжжястандартметрологія».

Водночас,висновок відповідача про інше був зроблений без урахування цих обставин.

Відповідач у відзиві цих обставин не спростував з посиланням на докази, які підтвердили б правомірність прийнятого ним рішення та спростовували докази позивача.

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Судом встановлено, що вищенаведені вимоги закону відповідачем,який безпосередньо складав оскаржувану постанову,не були дотримані,відповідач діяв хоча і у межах наданих йому повноважень,з прийняттям рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого законом виду та розміру,проте не встановив всіх обставин,що мають значення для прийняття рішення,не надав оцінку доводам позивача щодо специфіки використання належного йому транспортного засобу,не підтвердив доказами ті звинувачення,які викладені в оскаржуваній постанові.

На підставі зазначеного, суд вважає, що за результатами розгляду справи об'єктивно, повно та всебічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи,порушення ПДР,яке інкримінується ОСОБА_1,об*єктивно доказами не підтверджено,тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,9,251,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху України п.2.1,ст.ст.2,70,72,257,286 КАС України,суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Солодовник Олени Миколаївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 28.10.2018 р.,-задовольнити.

Постанову серії АР№ 383992 ,винесену 26.10.2018 р. інспектором ВРОМ ДТП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Солодовник Оленою Миколаївною відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України за порушення вимог п.2.1 Правил дорожнього руху та накладення штрафу в розмірі 450 гривень-скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 26.10.2018 р.за ст.126 ч.1 КУпАП-закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.А. Галущенко