Справа № 804/3577/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

21 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/3577/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю:

представника відповідача: Ясир С.А.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Горбалінський В.В.), прийняте в м. Дніпро в порядку письмового провадження, в адміністративній справі №804/3577/18 за позовом ОСОБА_2 до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району Дніпровської міської ради про визнання протиправним надання несвоєчасно та не в повному обсязі запитуваної інформації, зобов'язання надати відповідь на запит та стягнення моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в :

17 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

визнати несвоєчасне надання відповіді на інформаційний запит протиправним, таким, що порушує вимоги ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

визнати надання неповної інформації протиправним, таким, що порушує його право на інформацію, передбачене ст. 5 Закону України "Про інформацію", ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації, ч.1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів";

зобов'язати відповідача надати відповідь на інформаційний запит від 22.11.2017 року (вх. № 467) в частині надання графіку прибирання прибудинкової території;

стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., спричинену порушенням його права на отримання запитуваної інформації у вказаний законом строк.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.11.2017 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом щодо надання йому графіку прибирання прибудинкової території відповідно до додатка № 5 до рішення виконкому Дніпровської міськради № 162 від 23.03.2017 року та уточнення інформації відносно площі прибудинкової території. Відповідач є розпорядником цієї інформації та володіє нею. Оскільки до 26.12.2017 року позивач не отримав відповіді, ним було подану скаргу, на яку також не було надано відповіді. 22.01.2018 року позивач була надана відповідь, в якому було надано лише акт про обміри прибудинкової території, проте відповідний графік наданий не був, тобто позивач отримав неповну інформацію та з порушенням строків її надання. Така ситуація мала негативне психологічний вплив та викликала сильні душевні хвилювання та переживання, які позивач оцінив в 10 000 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним несвоєчасне надання відповіді та в неповному обсязі на інформаційний запит від 22.11.2017 року (вх. № 467).

Зобов'язано комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району надати відповідь на інформаційний запит від 22.11.2017 року (вх. № 467) в частині надання графіку прибирання прибудинкової території.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. спричиненої порушенням права позивача на отримання інформації у вказаний законом термін - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою у даній справі, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при вирішенні адміністративних справ суд має керуватись принципом верховенства права. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що реалізація права на отримання компенсації за страждання та хвилювання, які настали внаслідок порушення її прав, має розцінюватись як один із проявів верховенства права. Отже, підставою для висновку про наявність негативних наслідків та нематеріальної шкоди потерпілої особи в більшості випадків є розумне припущення про природність виникнення хвилювань та страждань в ситуації порушення прав особи. Вказаний висновок кореспондує правовій позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 2 постанови №4 від 31.03.1995 р., згідно якої при виявленні порушення прав споживача передбачається відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров'ю, чи інших втрат немайнового характеру, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову рішення про відшкодування позивачу моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.11.2017 року ОСОБА_2 подав до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району інформаційний запит (вхідний номер 467), в якому, відповідно до ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", попросив надати йому графік прибирання прибудинкової території двірником ОСОБА_4 та уточнити інформацію відносно площі газонів вулиці і двору, зазначену в акті вимірів площ.

22.12.2017 року ОСОБА_2 подав до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району скаргу (вхідний номер 540), в якій він просив з'ясувати причини порушення строків надання відповіді на інформаційний запит від 22.11.2017 року.

22.01.2018 року за вихідним № 26 комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району на звернення від 22.11.2017 року вх. № 467 надало відповідь, в якому надано інформацію про переміряну прибудинкову територію.

Вважаючи дії відповідача щодо невчасного розгляду запиту та подання неповної інформації, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, зокрема просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., спричинену порушенням його права на отримання запитуваної інформації у вказаний законом строк.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. виходив з того, що позивачем не доведено позовних вимог про стягнення суми на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 N 1 від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю

її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, що його хвилювання та майнові страждання у зв'язку з неотриманням вчасно та в повному обсязі інформації на запит є природніми, а тому не підлягають доказуванню.

Однак, такі доводи позивача суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що відшкодування моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності. В свою чергу, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, враховуючи, що відшкодування моральної (немайнової шкоди) є видом цивільно-правової відповідальності, спосіб застосування якої передбачає встановлення об'єктивних обставин щодо наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, причинового зв'язку між діями (рішеннями, бездіяльністю) заподіювача та наслідками у вигляді немайнової шкоди. Вказане безумовно свідчить на користь неможливості звільнення від доказування обставин, що можуть свідчити про наявність підстав для застосування цивільно-правової відповідальності - відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано до суду жодних доказів які б свідчили в чому полягають немайнові негативні наслідки, страждання (фізичні, душевні, психічні тощо), які зазнав позивач у зв'язку з невчасним та не в повному обсязі отриманням інформації на запит. Позивачем не приведено і розрахунку та обґрунтування, що саме заявлена до відшкодування моральної шкоди сума відповідає понесеним втратам немайнового характеру, також позивачем не зазначено з чого саме він виходив визначаючи розмір понесеної шкоди.

Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення немайнових втрат, які мають бути відшкодовані відповідачем у заявлений в адміністративному позові спосіб, відтак не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги в цій частині, як це передбачено ст. 71 КАС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 05 липня 2018 року в адміністративній справі №804/3577/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 21.11.2018 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров

суддя А.В. Шлай