Справа № 1240/2614/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2614/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Олійник О.А.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області у нарахуванні та виплаті компенсації середнього заробітку за час затримки в період з 16.07.2018 по 29.07.2018 виплати грошової допомоги при звільненні, у розмірі 4545,55 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь Позивача суму середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні по день фактичних виплат у розмірі 4545,55 грн 46 коп, а саме: за час затримки в період з 16.07.2018 по 29.07.2018 виплати грошової допомоги при звільненні.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що з 18.09.1996 ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, Старобільському РВ ГУМВС України у Луганській області, з 07.11.2015 року в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13.07.2018 року № 287 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 16.07.2018 року. Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13.07.2018 року наказом № 287 о/с відповідач повинен був виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в день звільнення зі служби в сумі 38 159,88 грн, а саме 16.07.2018 року. Але одноразова грошова допомога при звільненні виплачена Відповідачем лише 30.07.2018 року в сумі 38 159,88 грн. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію на підставі вимог ст. 117 КЗпП України у вигляді середнього заробітку за час затримки з 16.07.2018 по 29.07.2018 117 виплати грошової допомоги при звільненні. За розрахунком позивача його середній заробіток за цей час складає 4545 гр. 55 коп. (чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять грн. 55 коп.).

Отже несвоєчасне нарахування вказаної одноразової допомоги при його звільненні позивач вважає протиправною бездіяльністю відповідача, що суперечить положенням Закону та порушує його права.

Ухвалою суду від 05.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.1-2).

24.09.2018 від Головного управління Національної поліції в Луганській області надійшов відзив на позов (арк. спр. 29-32), в обґрунтування якого зазначено, що одноразова грошова допомога при звільненні, яка передбачена п.10 Постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова) не входить до складових грошового забезпечення. Зазначена одноразова грошова допомога при звільненні, яка передбачена п.10 Постанови, нараховується та сплачується відповідно умов встановлених Порядком затвердженим наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року (далі - Порядок) за рахунок додаткових асигнувань, які надаються Національною поліцією України з видатків, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції, а відповідними кошторисами органів поліції не передбачаються. При цьому чинне законодавство не містить приписів щодо обов'язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Отже, виплата оспорюваної грошової допомоги до повноважень роботодавця позивача - ГУНП в Луганській області не входить. Просив суд звернути увагу, що зазначений висновок щодо повноважень територіальних органів поліції при нарахуванні та виплаті поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні, викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року № № 820/1134/17.

На підставі викладеного вважає, що ГУНП в Луганській області щодо нарахування та сплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_2. діяло виключно в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, а вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 01.10.2018 відкладено підготовче засідання (а.с.61).

Ухвалою суду від 17.10.2018 відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про роз'єднання позовних вимог (а.с.79).

Ухвалою суду від 17.10.2018 відкладено підготовче засідання, залучено Старобільський районний відділ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії до участі у справі як другого відповідача (а.с.80).

Ухвалою суду від 30.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.97).

Ухвалою суду від 12.11.2018 залишено без розгляду позовні вимоги в частині.

Позивач в судове засідання не прибув, просив судові засідання проводити за його відсутності (а.с.25).

Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На підставі досліджених доказів відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, з 18.09.1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ України в Старобільському РВ ГУМВС України у Луганській області, а з 07.11.2015 року проходив службу в Старобільському ВП Головного управління Національної поліції в Луганській області (а.с.12, 26, 38, 39).

Згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13.07.2018 року № 287 о/с позивача, інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, який мав спеціальне звання капітан поліції, звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 16.07.2018 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 32 роки 04 місяці 12 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (стаж служби в поліції для її виплати складає 23 роки), відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 23 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (а.с.37).

Як свідчить позов та відзив сторони визнають ту обставину, що одноразова грошова допомога при звільненні позивачу була зарахована на картковий рахунок лише 30.07.2018, що також підтверджено випискою по картковому рахунку позивача (а.с.14) та довідкою управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 17.09.2018 № 829/111/22-2018, відповідно до якої повний розрахунок з ОСОБА_2 було проведено 30 липня 2018 року (а.с.34).

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд враховує ту обставину, що позивач пов'язує свої вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки з 16.07.2018 по 29.07.2018 саме з несвоєчасною виплатою грошової допомоги при звільненні, про що чітко зазначено у позові.

При вирішенні справи суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Твердження позивача, що відповідачем порушено вимоги статті 116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться у день звільнення є хибним з огляду на наступне.

Частиною першою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення. Розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з частиною другою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Приписами пункту 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 13 Розділу І «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З аналізу вказаної норми наявним є висновок, що виплата одноразової грошової допомоги проводиться після звільнення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною четвертою статті 9 цього Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Луганській області.

При цьому чинне законодавство не містить приписів щодо обов'язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби.

Отже, виплата оспорюваної грошової допомоги до повноважень роботодавця позивача - ГУНП в Луганській області не входить.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таким чином, оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Національною поліцією України, а не роботодавцем - ГУНП в Луганській області, суд, керуючись правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 25.07.2018 в справі №820/1134/17, дійшов висновку про відсутність підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на вказані вимоги матеріального права та враховуючи, що вихідна допомога була виплачена позивачу, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час затримки (у зв'язку з несвоєчасною виплатою одноразової допомоги) розрахунку при звільненні на підставі норм КЗпП України не підлягають задоволенню.

Щодо процесуальних норм чинного законодавства, на які посилається позивач при зверненні до суду, суд дійшов висновку, що позивач не пропустив строк звернення до адміністративного суду з вказаними вимогами до ГУНП в Луганській області, що передбачений ч.5 ст.122 КАС України, оскільки відповідно до вимог ч.3 122 КАС України на момент звернення позивача з позовом до поштової установи (код поштового відправлення 551 (а.с.19)) - 29.08.2018 ще не сплинув місячний строк з дня отримання позивачем одноразової грошової допомоги на картковий рахунок - з 30.07.2018 (а.с.14).

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог пункту тринадцятого частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 листопада 2018 року.

Суддя В.С. Шембелян