Справа № 826/19129/16
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2018 року

Київ

справа №826/19129/16

адміністративне провадження №К/9901/65755/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга, що надіслана на адресу суду 09 листопада 2018 року, не відповідає вимогам частини четвертої статті 330 КАС України, а саме до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Скаржником в касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки розмір останнього перевищує 5% його річного доходу. Зазначив, що відповідно до пункту е) статті 165.1.1 Податкового кодексу України пенсія та інші виплати з бюджету не включаються в розрахунок загального річного доходу.

До касаційної скарги додав копію Відомостей з Єдиного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 по 4 квартал 2018 року від 05 квітня 2018 року № 244/10/20-14-08-41, виданих Ізюмською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області на ім'я ОСОБА_2

За змістом частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржником не додано жодних достатніх доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням незадовільного майнового стану. Такими доказами можуть слугувати, зокрема, довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік та довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 13 лютого 2018 року у справі № 800/533/17.

Посилання скаржника в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору на пункт е) статті 165.1.1 Податкового кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вказаного пункту сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Тобто, вказаний пункт містить перелік доходів, які не включаються до оподатковуваного доходу, тобто не підлягають оподаткуванню.

З урахуванням вищенаведеного не вбачається підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, у цій справі позов містить одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1102,40 грн. (1378,00х0,4х200%).

Крім того, оскаржуване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято 28 березня 2018 року, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалена 29 жовтня 2018 року, а касаційна скарга надіслана скаржником на адресу Верховного Суду 09 листопада 2018 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 333 цього Кодексу.

Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В касаційній скарзі скаржник не зазначив дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції та не надав будь-яких доказів, які б підтверджували таке отримання.

Питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року скаржником у касаційній скарзі не порушувалося.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).

Крім того, відповідно до пунктів 2, 7 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Проте, в касаційній скарзі ОСОБА_2 вищезазначена інформація відсутня.

Також, згідно з пунктом 1 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, найменування суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 327 КАС України судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Проте, касаційна скарга ОСОБА_2 адресована Касаційному адмінсуду.

Крім того, з касаційної скарги вбачається, що скаржник просить суд касаційної інстанції визнати оскаржувані ним судові рішення незаконними.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у визначених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, визначених пунктами 1-6 частини першої цієї статті.

Відтак, сформульовані скаржником вимоги не відповідають положенням статті 349 КАС України щодо повноважень суду касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 лютого 2018 року у справі № 296/8050/16-а та від 24 травня 2018 року у справі № 462/4769/17.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без руху та надати йому строк для усунення згаданих вище недоліків шляхом надання суду касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи з уточненням вимог до суду касаційної інстанції, викладених з урахуванням повноважень останнього, передбачених статтею 349 КАС України, та найменування суду касаційної інстанції, із зазначенням власного реєстраційного номера облікової картки платника податків (за його наявності) або номеру і серії паспорта (у разі відсутності реєстраційного номера облікової картки платника податків), дати отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується; подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з належними доказами на підтвердження зазначеної дати отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції (копії конверта, яким вона була надіслана, або копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з вказаною постановою, або копії розписки про її вручення, яка міститься в матеріалах справи); надання достатніх доказів на підтвердження зазначеної підстави звільнення від сплати судового збору (незадовільного майнового стану) або документа про сплату судового збору в розмірі 1102,40 грн., який підлягає зарахуванню на розрахунковий рахунок 6007, отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, Судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), номер справи (чи номер касаційного провадження), Верховний Суд.

У випадку неусунення недоліків в частині сплати судового збору та надання уточненої касаційної скарги, остання буде повернута скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України.

Неусунення недоліків касаційної скарги в частині подачі заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з належними доказами є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 4 частини першої статті 333 КАС України).

Керуючись статтями 121, 132, 133, 169, 248, 329, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 826/19129/16.

2. Залишити касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним рішення без руху та надати строк для усунення недоліків 10 днів з моменту вручення даної ухвали.

3. Надіслати ОСОБА_2 копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

5. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк