Справа № 814/1441/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1441/18

Категорія: 10.4.1 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Підлісненської сільської ради, управління Держпраці у Миколаївській області на рішення від 10 серпня 2018 року, прийняте Миколаївським окружним адміністративним судом за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у складі головуючого судді Біоносенка В.В.,

у справі за адміністративним позовом Підлісненської сільської ради до управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов № МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС, № МК731/434/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС, №МК731/434/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 17.05.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

13 червня 2018 року Підлісненська сільська рада звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову першого начальника управління Держпраці у Миколаївській області № МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 17.05.2018 року про накладення на Підлісненську сільську раду штрафу у розмірі 37230 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову першого начальника управління Держпраці у Миколаївській області № МК 731/434/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС від 17.05.2018 року про накладення на Підлісненську сільську раду штрафу у розмірі 11169 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову першого начальника управління Держпраці у Миколаївській області № МК 731/434/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 17.05.2018 року про накладення на Підлісненську сільську раду штрафу у розмірі 3723 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням від 10 серпня 2018 року, Миколаївський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов Підлісненської сільської ради частково, а саме:

- визнав протиправною та скасував постанову Управління Держпраці у Миколаївській області №МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 17.05.2018 року про накладення штрафу в розмірі 37230 гривень.

- в решті позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Підлісненська сільська рада звернулась до П'ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в частині відмови у задоволенні вимог оскаржене рішення є незаконним та таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а з цих підстав підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що Підлісненська сільська рада не є суб'єктом відповідальності передбаченої ст. 265 КЗпП України оскільки Підлісненський ДНЗ є самостійною юридичною особою, і працівники щодо можливих порушень трудових прав яких складено відповідних акт, укладали трудові договори з відділом освіти Новоодеської РДА, призначалися на посаду та звільняються саме відділом освіти.

Таким чином, Підлісненська сільська рада не є суб'єктом господарювання або ж роботодавцем відносно найманих працівників Підлісненського ДНЗ, а тому на неї не може бути накладений штраф за такі порушення.

Апелянт звертає увагу суду, що облік робочого часу працівників Підлісненського ДНЗ не відноситься до повноважень Підлісненської сільської ради, як і обліковець робочого часу не перебуває в трудових відносинах з Підлісненською сільською радою.

Отже, апелянт зазначає, що акт інспекційного відвідування не може бути самостійною підставою для накладення штрафу, оскільки не відповідає вимогам Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю, саме інспекційне відвідування було проведено без відповідних повноважень, не в установі, що є роботодавцем відносно найманих працівників Підлісненського ДНЗ, відносно яких можливе порушення прав, оскільки є самостійною юридичною особою, управляється фактично відділом освіти, який виконує функції власника, звільняє та приймає на роботу, застосовує заохочення, веде облік робочого часу безпосередньо директор.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, управління Держпраці у Миколаївській області звернулось до П'ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні адміністративного позову Підлісненської сільської ради відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржене рішення в частині задоволених позовних вимог та скасування постанови № МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 17.05.2018 року є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Апелянт зазначає ,що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що індексація не відноситься до мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Апелянт зазначає, що індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

За таких обставин, апелянт зазначає, що кваліфікація порушення за абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України є правомірною, а тому рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на апеляційні скарги від Підлісненської сільської ради, управління Держпраці у Миколаївській області до П'ятого апеляційного адміністративного суду не надходило.

Справа розглянута відповідно ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи.

Частково задовольняючи адміністративний позов Підлісненської сільської ради, суд першої інстанції встановив наступні обставини справи.

Підлісненська сільська рада є засновником Підлісненського дошкільного навчального закладу.

Відповідно до Статуту Підлісненського ДНЗ, позивач здійснює фінансування дошкільного навчального закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.

Управління дошкільним навчальним закладом здійснюється його засновником - Підлісненською сільською радою. За рішенням засновника закладу бухгалтерський облік здійснюється через централізовану бухгалтерію Підлісненської сільської ради.

В період з 23.04.2018 року по 24.04.2018 року спеціалістами Управління Держпраці у Миколаївській області проведено інспекційне відвідування Підлісненської сільської ради.

За результатами перевірки складено Акт № МК731/434/АВ від 24.04.2018 року.

Під час перевірки відповідачам встановлено три факти порушень законодавство про працю: 1) коефіцієнт індексації в червні-серпні 2017 року складав 3,7%, вересні 2017 року склав 6,9%. Право на нарахування індексації у працівників дошкільного навчального закладу виникло у червні 2017, проте відповідна індексація була нарахована та виплачена лише у жовтні 2017 року.

Факт несвоєчасної виплати індексації робітникам за червень-вересень 2017 року, відповідач кваліфікував, як правопорушення, передбачене абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України - порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі; 2) працівнику Підлісненського ДНЗ ОСОБА_1 заробітна плата за робочі дні 13.07.2017 року по 31.03.2017 року в липні 2017 року не нарахована, а нарахована та виплачена лише 22.08.2017 року. Зазначений факт, відповідач кваліфікував, як правопорушення передбачене абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України - порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини; 3) Право на нарахування індексації у працівників дошкільного навчального закладу виникло у червні 2017 року, проте відповідна індексація була нарахована та виплачена лише у жовтні 2017 року, крім ОСОБА_2, якій індексація (130 гривень) не була виплачена взагалі. Зазначений факт відповідач кваліфікував, як правопорушення, передбачене абз. 4 ч. 2 ст.265 КЗпП України - недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

17 травня 2018 року уповноваженою особою Управління Держпраці у Миколаївській області, першим заступником начальника управління Скуратовським Я.О. винесені постанови про накладення штрафів уповноваженими посадовими особами, 17.05.2018 № МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС про накладення штрафу в сумі 37230 гривень, № МК731/434/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС про накладення штрафу в сумі 11169 гривень, № МК731/434/АВ/П/ПТ/ІП-ФС про накладення штрафу в сумі 3723 гривень.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки порушення, виявлені під час перевірки стосуються неправильно та несвоєчасно нарахованої та виплаченої заробітної плати, то саме Підлісненська сільська рада є юридичною особою, яка використовує найману працю, та є відповідно суб'єктом відповідальності за ст. 265 КЗпП України.

Джерела права й акти їх застосування.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг Підлісненської сільської ради, управління Держпраці у Миколаївській області без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно ч. 1, абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною четвертою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною дев'ятою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок № 509).

Також 16.05.2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок № 295).

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці», суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні норми містить і ст.115 КЗпП України.

Згідно ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно п. 1.3 ч. 1 «Загальні положення» Статуту Підлісненського дошкільного навчального закладу засновником Підлісненського ДНЗ є Підлісненська сільська рада. Засновник здійснює фінансування дошкільного навчального закладу, його матеріально - технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.

Висновок суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення Підлісненською сільською радою строку виплати індексації, як складової заробітної плати, право на нарахування якої у працівників Підлісненського ДНЗ виникло у червні 2017 року. Проте фактично виплачена індексація була у жовтні 2017 року, що не заперечується Підлісненською сільською радою та підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи те, що позивачем допущено саме несвоєчасну виплату заробітної плати та недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив правильне рішення у відповідній частині, а отже постанова управління Держпраці у Миколаївській області № МК 731/434/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС від 17.05.2018 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Щодо постанови управління Держпраці у Миколаївській області № МК 731/434/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 17.05.2018 року судом першої інстанції встановлено, апеляційним судом та матеріалами справи підтверджується, що згідно наказу відділу освіти Новоодеської РДА від 19.02.2017 року № 11-к т.в.о завідувача Підлісненським ДНЗ ОСОБА_1 переведена вихователем цього закладу з неповним навантаженням з 20.01.2017 року, заробітна плата за виконану роботу у липні 2017 року (за робочі дні з 13.07.2017 року по 31.07.2017 року) в липні 2017 року не нарахована та не виплачена (відомості нарахування коштів № 15 на карткові рахунки співробітників за другу половину липня 2017 року від 21.07.2017 року). Відповідно до розрахунково-платіжної відомості за видами оплат № 65 за серпень 2017 року, заробітна плата ОСОБА_1 за другу половину липня 2017 року нарахована в серпні 2017 року. Згідно з відомістю нарахування коштів № 17 на карткові рахунки співробітників за другу половину серпня 2017 року від 21.08.2017 року, розрахунковим листом працівника ОСОБА_1 за серпень 2017 року, платіжного доручення від 22.08.2017 року № 507, ОСОБА_1 заробітну плату за другу половину липня 2017 року виплачено 22.08.2017 року.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та визнає, що постанова управління Держпраці у Миколаївській області № МК 731/434/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 17.05.2018 року про накладення на Підлісненську сільську раду штрафу у розмірі 3723 гривень є правомірною, а управління Держпраці у Миколаївській області при її прийнятті діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо постанови управління Держпраці у Миколаївській області № МК 731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 17.05.2018 року про накладення на Підлісненську сільську раду штрафу у розмірі 37230 гривень на підставі невиплати ОСОБА_2 індексації за червень - серпень 2017 року у розмірі 130 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» визначено, що держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності індексації в переліку мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Керуючись абз. 3, абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Факт невиплати заробітної плати у встановлений строк Підлісненською сільською радою визнається та матеріалами справи підтверджується, що її виплата була проведена у травні 2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Підлісненська сільська рада порушила встановлені строки виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, що кваліфікується у відповідності до абз. 3 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Отже притягнення Підлісненської сільської ради до відповідальності передбаченої абз. 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України шляхом прийняття постанови № МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 17.05.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 37230 грн. є неправомірним, а з цих підстав позовні вимоги Підлісненської сільської ради в цій частині задоволені судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг Підлісненської сільської ради, управління Держпраці у Миколаївській області не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року по справі № 814/1441/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. 6, ст. 9, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 325, ст. 328 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Підлісненської сільської ради, управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Підлісненської сільської ради до управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов №МК731/434/АВ/П/ПТ/МГ-ФС, №МК731/434/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС, №МК731/434/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 17.05.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення суду складений та підписаний колегією суддів 20 листопада 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.