Справа № 822/1642/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1642/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

20 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 29.03.2018 № 550,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 29.03.2018 №550 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області" в частині накладення на старшого слідчого Білоуса Богдана Сергійовича СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції , дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом начальника ГУНП у Хмельницькій області від 29.03.2018 за №550 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області" на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції.

Позивач, вважає, що дисциплінарне стягнення до нього застосовано неправомірно, наказ від 29.03.2018 №550 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області" в частині накладення на старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції не ґрунтуються на вимогах закону, виданий відповідачем за відсутності належних на те правових підстав та з порушенням встановленого порядку.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного позову від 15.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 29.05.2018 зупинено провадження у справі №822/1642/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 29.03.2018 №550, до набрання законної сили судовим рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/6964/18. Відповідно до ухвали суду від 23.07.2018 поновлено провадження у справі №822/1642/18, оскільки відпали обставини за яких було таке провадження зупинено.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування наказу від 29.03.2018 за №550 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 29.03.2018 №550 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області" в частині накладення на старшого слідчого Білоуса Богдана Сергійовича СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції. Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач по справі подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом не взято до уваги, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало не керування автомобілем у нетверезому стані, а інші вчинки, які також не сумісні з подальшим проходженням служби.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_2 відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області від 26.01.2017 №24 о/с призначений на посаду старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту та п. 2.6 Інструкції №230 начальником ГУНП в Хмельницькій області полковником поліції ОСОБА_3 виданий наказ №511 від 26.03.2018 "Про призначення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2." яким відповідно призначено службове розслідування.

Посадовими особами відповідача, за результатами службового розслідування, складений висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 №26/2018 від 29.03.2018, який затверджений начальником ГУНП в Хмельницькій області полковником поліції ОСОБА_3 У вказаному висновку зазначено, що під час розслідування відповідачем встановлено, що 24.03.2018 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння відносно ОСОБА_2 працівниками поліції складений адміністративний протокол серії БД № 144388 від 24.03.2018 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 489718 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (невиконання вимог дорожнього знаку 4.2 та не увімкнення покажчика повороту відповідного напрямку руху /п.9.2 б/), протокол про адміністративне затримання серії ХМ № 003154 та відповідно до ст. 5 ЗУ "Про Національну поліцію" застосовано спеціальний засіб "кайданки", а на місці події старший лейтенант поліції ОСОБА_2 по зовнішніх ознаках перебував у стані алкогольного сп'яніння при цьому відмовився від обстеження на встановлення стану алкогольного сп'яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

У висновку службового розслідування відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 під час складання адміністративного протоколу на запитання працівників патрульної поліції про місце роботи проявив нещирість та повідомив, що навчається у вищому навчальному закладі, однак працівниками патрульної поліції в подальшому встановлено, що позивач працює на посаді слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

На підставі вказаних у висновку адміністративних правопорушень наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 29.03.2018 №550 за неналежне виконання службової дисципліни, яке полягає у порушенні вимог ст.12, п.п.1,2,3 ст.18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", ст.1,2,7 Закону України від 22.02.2006 №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" ст.ст.2, 9, 28, 39, 40 КПК України Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 14.04.2016 №296, п.п. 2, 4, 6 п.3 розділу VI наказу МВС України від 06.07.2017 №570 "Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України", Присяги та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, які виразились у негідній поведінці поза службою, проявленні нещирості в ході службового розслідування, порушених правил дорожнього руху та неналежному проведенні досудового слідства у кримінальних провадженнях, на старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції.

Згідно наказу начальника ГУНП у Хмельницькій області від 29.03.2018 №89 о/с "По особовому складу" відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, наказано звільнити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0065384) старшого слідчого слідчого відділення Красилівського відділу поліції ГУНП, з 03 квітня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним наказом №550, позивач вважає його протиправним та таким, що винесений з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки дисциплінарне стягнення застосовано до нього неправомірно, у зв'язку із чим змушений звернутись до суду за їх захистом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, рішенню суду першої інстанції судова колегія зазначає наступне.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Пунктом 6 частиною першою статтею 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно пункту 9 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 року №901-VІІІ до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут). Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Згідно ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Згідно із ст. 14 Дисциплінарного Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. При цьому, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Згідно пункту 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

В п.8.3 Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

В даному випадку суд встановив, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2018, яка набрала законної сили 20.07.2018 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст.38 КУпАП, при цьому вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення Хмельницьким міськрайонним судом не встановлена. Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до довідки Хмельницького обласного наркологічного диспансеру про результат токсикологічного дослідження №376 виданої 27.03.2018 виданої на ОСОБА_2, встановлено, що в результаті обстеження на кількісний вміст алкоголю позивачем надано біологічний матеріал (кров) та виявлено алкоголю в крові 0,193% (проміле), що є допустимою нормою відповідно до чинного законодавства. Також, оглянувши компакт диски з відеозаписами з камер спостереження громадського закладу та з нагрудних відеокамер працівників поліції під час затримання ОСОБА_2, судом не встановлено будь-яких дій, які б створювали негідну поведінку зі сторони ОСОБА_2 до працівників патрульної поліції.

Крім того судова колегія вважає, що в даному випадку слід звернути увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни. Однак провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку не доведена відповідачем. При цьому, стосовно посилань відповідача у висновку на порушення позивачем службових обов'язків, що проявились його діями під час розгляду кримінальних проваджень на думку суду є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту.

Що стосується порушення позивачем правил дорожнього руху в результаті чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 489718 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (невиконання вимог дорожнього знаку 4.2 та не увімкнення покажчика повороту відповідного напрямку руху /п.9.2 б/) судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. При цьому, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що звільнення позивача з посади за порушення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (невиконання вимог дорожнього знаку 4.2 та не увімкнення покажчика повороту відповідного напрямку руху /п.9.2 б/), є крайнім заходом дисциплінарного впливу, що не може бути застосовано в даному випадку.

Крім того судова колегія вважає що, відповідачем, як у висновку службового розслідування, так і в спірному наказі не розглядалась можливість застосування до позивача іншого дисциплінарного стягнення, не пов'язаного зі звільненням.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідач обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини та докази, а також особу працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, та не взято до уваги судом першої інстанції, що на час винесення спірного наказу позивач не мав дисциплінарних стягнень, що свідчить про належній рівень дотримання службової дисципліни та виконання покладених службових обов'язків.

Звільнення позивача із займаної посади, не відповідає тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку та при накладенні дисциплінарного стягнення не достатньо було враховано особу працівника і попередні результати його роботи, зокрема те що останній позитивно характеризується за місцем проживання, служби та результатом своєї роботи де приймає активну участь в охороні громадського порядку, добре знає та застосовує нормативну базу, що регламентує діяльність органів внутрішніх справ, на критику командирів реагує правильно, недоліки усуває вчасно та робить належні висновки. Також відсутній факт нанесення шкоди збитків третім особам.

При цьому колегія суддів погоджується, що керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, поява на роботі в стані сп'яніння, є грубими порушеннями трудової дисципліни і можуть тягнути звільнення з урахуванням конкретних обставин справи, відношення особи до скоєного, наявності чи відсутності умислу.

Разом з тим, у даному випадку таких фактів не встановлено.

Також, ні відповідачем ні судом першої інстанції не було враховано, що звільнення з посади також впливає на широке коло стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного характеру. Схожим чином, воно має наслідки і для "кола його близьких", оскільки втрата роботи має відчутні наслідки для матеріального добробуту звільненої особи та його сімї. Крім того, зазначена вище причина звільнення, може казати про те, що під впливом опиняється і професійна репутація.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, а отже такий вид дисциплінарно стягнення як звільнення з посади до позивача застосовано неправомірно, в зв'язку із чим наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 29.03.2018 №550 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області" в частині накладення на старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ч.2. ст.2 КАС України якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми чинного законодавства України та докази по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, оскільки оскаржуваний наказ винесений з порушення норм чинного законодавства України при цьому позивача було незаконно звільнено з посади, отже первинне становище позивача до його звільнення з посади підлягали відновленню, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 необхідно задовольнити.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо позивача, тому його порушене право підлягає до захисту, таким чином позов слід було задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 листопада 2018 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.