Справа № 810/4035/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року № 810/4035/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Мілієнко О.М., за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні перевезення "Столиця-Сервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ТОВ "Вантажні перевезення "Столиця-Сервіс" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № від 11.06.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 24183,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом жовтня та листопада 2017 ним помилково здійснювались перерахування оплат єдиного внеску на рахунок №2650 відкритого в УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва замість рахунку №2656 відкритого ДПІ у Подільському районі ГУ ДКСУ у м. Києві. ДПІ У Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві було здійснено перерахування помилково сплаченого єдиного внеску в сумі - 75597,01 грн. на рахунок ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві. Таким чином, вказана помилкова оплата єдиного внеску, фактично стала причиною наявності на особовому рахунку позивача суми недоїмки з єдиного внеску у період жовтень-грудень 2017.

Позивач вказує, що дії, які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті задекларованої суми єдиного внеску, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені, передбачених частиною десятою і п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Вважає, що позивачем нараховування, обчислення та сплата єдиного внеску проводились вчасно та у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавав відповідь на відзив. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач вважає, що помилка позивача не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, тому що законами, що регулюють збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не передбачено жодних пільг та умов звільнення від їх сплати.

Зазначає, що відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа, у тому числі номерів рахунків, кодів банків і кодів бюджетної класифікації несе особа, яка оформила цей документ і подала його до обслуговуючого банку.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Вантажні перевезення «Столиця-Сервіс» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (надалі - ЄСВ) і до 27.12.2017 перебувало на обліку в Державній податковій інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві. У зв'язку зі зміною місцезнаходження з 28.12.2017 позивач в якості платника ЄСВ перебуває на обліку в ДПІ у Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що протягом жовтня та листопада 2017 позивачем помилково здійснювались перерахування оплат єдиного внеску на рахунок № 2650 відкритого в УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва замість рахунку № 2656 відкритого ДПІ у Подільському районі ГУ ДКСУ у м. Києві.

У звязку з цим, грошові кошти на оплату ЄСВ на загальну сумі - 75597,01 грн. було помилково перераховано на рахунок іншого податкового органу. Це підтверджується Звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку 4310 ТОВ «ВП «Столиця-Сервіс» с 01.10.2017 по 21.12.2017 та платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

З метою виправлення допущеної помилкипозивачем 01.12.2017 було подано Заяву на імя начальника ДПІ У Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про перерахування помилково сплачених коштів на рахунок № 2656 відкритий ДПІ у Подільському районі ГУ ДКСУ у м. Києві.

За результатами розгляду цієї Заяви, ДПІ У Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві було здійснено перерахування помилково сплаченого єдиного внеску в сумі - 75597,01 грн. на рахунок ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином, вказана помилкова оплата єдиного внеску, фактично стала причиною наявності на особовому рахунку позивача суми недоїмки з єдиного внеску у період жовтень-грудень 2017 року.

У період з 02.11.2017 по 31.12.2017 позивачем проводилися перерахування єдиного внеску на правильний рахунок № 2656 відкритий ДПІ у Подільському районі ГУ ДКСУ у м. Києві. Так, відповідно до Звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку 4310 ТОВ «ВП «Столиця-Сервіс» с 02.11.2017 по 31.12.2017, позивачем було проведено перерахування єдиного внеску за листопад та грудень 2017 у розмірі 63436,00 грн., що підтверджується звітом і платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

11.06.2018 відповідачем винесено рішення № НОМЕР_1 від 11.06.2018 «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску» (далі оскаржуване рішення). Відповідно до вказаного рішення, до позивача застосовано штраф у розмірі 21256,40 грн. (20% з 01.01.2015) за період з 21.10.2017 до 30.05.2018 та нарахована пеня у розмірі 2926,60 грн. (0,1% недоїмки), а всього 24183 грн., на підставі ч.10 п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі-Закон).

Відповідно до роздруківки розрахунку штрафних санкцій, розміщеному на другої сторінці рішення, вбачається, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені несвоєчасна сплата позивачем сум єдиного внеску починаючи з жовтня 2017 року.

Позивач, не погодившись з рішенням № НОМЕР_1 від 11.06.2018 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправний та скасувати його.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суд зазначає наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 - 17 (далі - Закон № 2464), «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 - III (далі - Закон № 2346), Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерством фінансів України за № 54 від 12 березня 2016 року (далі - Положення № 54), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої МФУ за № 449 від 20 квітня 2015 року (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до ст. 4, п. 1, 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 позивач є платником єдиного соціального внеску і зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за місцем обліку платника ЄС. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування… Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (ст. 9 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, ст. 126 ПК України та розділу VII Інструкції № 499 до платників органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи в період з 06.10.2017 по 22.11.2017 позивач, відповідно до вимог ст. 9 Закону № 2464, здійснив помилково перерахування коштів ЄСВ на рахунок № 2650 на загальну суму 75597,01 грн. В платіжних дорученнях було зазначено мету платежі - ЄСВ. Через деякий час позивач самостійно виявив помилку та здійснив повернення вказаних сум ЄСВ шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок № 2656 на загальну суму 75597.01 грн.

Таким чином, недоїмка яка виникла з жовтня 2017, станом на 31.12.2017 була повністю погашена позивачем.

При цьому, вказана сплата проведена позивачем вчасно та він вжили всіх залежних від нього заходів для перерахування помилково сплачених коштів на рахунок належного податкового органу.

Днем сплати єдиного внеску вважається - у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 10 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону № 2464 та розділу III Положення № 54, розподілом коштів, що надійшли на рахунки органів ДФС у Державному Казначействі (та його відділеннях) займається саме державне казначейство.

Положення ст. 9 Закону № 2464 кореспондуються з п. 22.4 ст. 22 Закону № 2346, яким встановлено, що під час використання розрахункового документа, ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку отримувача та код юридичної особи і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговуєо тримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вище зазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача (ч. 1 п. 22.6 ст. 26 Закону № 2346).

З наведених норм вбачається, що позивач своєчасно подав до банку (державного казначейства) платіжні доручення про сплату ЄСВ і банк прийняв платежі. Здійснення помилки під час перерахування ЄСВ в строк, встановлений ст. 9 Закону № 2464, на думку суду, повинно кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті ЄСВ, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених Законом № 2464.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при сплаті ЄСВ суми коштів зараховуються на єдиний казначейський рахунок, а помилкове зазначення розрахункового рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми ЄСВ не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату ЄСВ у строк, встановлений п. 8 ст. 9 Закону №2464, а відтак і для застосування пені та штрафу відповідно до ч. 10 ст. 25 та п. 2 ч.11 ст. 25 вказаного Закону.

За таких обставин винесене рішення № від 11.06.2018 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не надали до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 11.06.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 24183,00 грн.

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні перевезення "Столиця Сервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 19 листопада 2018 р.