Справа № 440/3560/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/3560/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фермерського господарства "АГРО ПЛЮС 7" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_3 господарство "АГРО ПЛЮС 7" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 травня 2018 року №, №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на незгоду із висновками позапланової виїзної перевірки позивача, що набрала форму акту від 23.04.2018 №506/16-31-14-05-09/36956075, зазначали, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з ПП "Блискавка Мрій" мали реальний характер, оформлені належними первинними, бухгалтерськими, договірними, складськими документами. Пояснювали, що у періоді, який перевірявся, формували свій податковий кредит у відповідності із вимогами чинного на час вчинення господарських правовідносин законодавства про податок на додану вартість.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 30.10.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які ґрунтуються на висновках акту ГУ ДФС у Полтавській області від 23.04.2018 №506/16-31-14-05-09/36956075 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФГ "АГРО ПЛЮС 7" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Блискавка Мрій" за період з 01.02.2017 по 28.02.2017, та контрагентами-покупцями товарів/послуг, придбаних у вищевказаного постачальника.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 господарство "АГРО ПЛЮС 7" (ідентифікаційний код 36956075) 06.09.2010 зареєстроване Кременчуцькою районною державною адміністрацією, номер запису про державну реєстрацію 0000712. Позивач перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та є, зокрема, платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 35.

В період з 10.04.2018 по 16.04.2018 ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлення від 05.04.2018 № 910 та наказу від 05.04.2018 № 867, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ФГ "АГРО ПЛЮС 7" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах із ПП "Блискавка Мрій" за період з 01.02.2017 по 28.02.2017, та контрагентами-покупцями товарів/послуг, придбаних у вищевказаного постачальника.

Проведеною перевіркою встановлено завищення ФГ "АГРО ПЛЮС 7" суми податкового кредиту за лютий 2017 року по взаємовідносинах із придбання товарно-матеріальних цінностей у ПП "Блискавка Мрій" на суму ПДВ 199997,40 грн. та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за лютий 2017 року на загальну суму 9 751 грн.

Відповідач заперечує правомірність визначення позивачем сум податкового кредиту по операціях із ПП "Блискавка Мрій" із посиланням на те, що ФГ "АГРО ПЛЮС 7" по взаємовідносинах з ПП "Блискавка Мрій" здійснювало безтоварні операції з придбання товарів, які в дійсності не придбавалися, а лише полягали в документальному їх оформленні (в тому числі шляхом складання податкових накладних), з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів, а саме:

- по ланцюгу постачання ПП "Блискавка Мрій" здійснюється реалізація товару невідомого походження, введеного ним в обіг завдяки оформленню недостовірних документів;

- відсутність у ПП "Блискавка Мрій" матеріально-технічної і технологічної можливості, трудових ресурсів;

- декларація з ПДВ за лютий 2017 року підприємством ПП "Блискавка Мрій" не подавалась.

З урахуванням даного, відповідач дійшов висновку про безпідставність формування позивачем податкового кредиту за перевіряємий період по взаємовідносинах із ПП "Блискавка Мрій".

За результатами проведеної перевірки складений акт від 23.04.2018 №506/16-31-14-05-09/36956075, яким зафіксовано порушення:

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за лютий 2017 року на загальну суму ПДВ 190246 грн.;

- п. 44.1 ст.44; п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого було завищено "Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" (ряд 19 Декларації) за лютий 2017 року на загальну суму 9751 грн.

У зв'язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, ГУ ДФС у Полтавській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 07.05.2018:

- №, яким ФГ "АГРО ПЛЮС 7" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями в розмірі 190246 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 47561,50 грн.;

- №, яким ФГ "АГРО ПЛЮС 7" зменшено розмір від'ємного значеня суми податку на додану вартість за лютий 2017 року на суму 9 751 грн.

Із даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив податкові повідомлення - рішення до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, суд виходить із наступного.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм, податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що 13.02.2017 між ФГ "АГРО ПЛЮС 7" (покупець) та ПП "Блискавка Мрій" (продавець) укладений договір поставки нафтопродуктів №К1302, згідно якого продавець зобов'язується передати покупцеві нафтопродукти відповідної якості, а покупець приймає та оплачує нафтопродукти по бланкам внутрішнього обігу (надалі - паливні картки) продавця, в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у рахунку-фактурі або накладній, та/або акті прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору. Одиниця виміру товару - літр /а.с. 38-40/.

Передача нафтопродуктів здійснюється покупцю цілодобово по паливним карткам продавця, що є документом обов'язкової звітності і підставою для відвантаження нафтопродуктів з АЗС, що обслуговують паливні картки продавця. Адреси АЗС надаються додаткового згідно карти-схеми /п. 3.2 договору №К1302 від 13.02.2017/.

На виконання вищевказаного договору, позивачем було отримано від ПП "Блискавка Мрій" карти-схеми з адресами АЗС продавця, які обслуговують паливні картки /а.с.143/.

В рамках виконання вказаного договору, ФГ "АГРО ПЛЮС 7" у лютому 2017 року придбало у ПП "Блискавка Мрій" продукцію (паливні картки) на загальну суму 1199984 грн., в т.ч. ПДВ 199997,40 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами здійснення господарської операції між позивачем та ПП "Блискавка Мрій" з придбання нафтопродуктів, останнім виписані наступні первинні бухгалтерські документи: акт прийому передачі від 13.02.2017; податкову накладну від 14.02.2017 № 62 /а.с. 41-43/.

Як встановлено перевіркою, на підставі вищезазначеної податкової накладної позивачем було включено до складу податкового кредиту за лютий 2017 року суму 199997,40 грн.

Дослідивши податкові накладні, виписані ПП "Блискавка Мрій" на користь ФГ "АГРО ПЛЮС 7" в результаті здійснення у лютому 2017 року спірних господарських операцій, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, податкова накладна містить адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість поставлених товарів, ціну постачання.

При цьому, недоліків податкової накладної, на основі якої позивач має право на формування податкового кредиту, перевіряючими в ході перевірки не встановлено.

Судом встановлено, що оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ПП "Блискавка Мрій", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписки з банку (а.с. 44-48). Зі змісту вказаних виписок слідує, що позивач в повному обсязі розрахувався з ПП "Блискавка Мрій" за придбаний товар, про що зазначено в акті перевірки позивача.

Представником позивача до матеріалів справи надано журнали-ордери по рахунку 631 та оборотно-сальдові відомості за лютий 2017 року, з яких вбачається оприбуткування товару, придбаного у ПП "Блискавка Мрій" за перевіряємий період /а.с. 152-155/, згідно яких відображено прихід та розхід товару, а операції по поставці в повному обсязі відображені в бухгалтерському обліку позивача, що не заперечується відповідачем.

Згідно пояснень представника позивача перевезення придбаного товару здійснювалося за рахунок позивача, транспортування товару було можливе легковим автомобілем завдяки невеликим габаритам придбаного товару.

Відповідно до статті 545 ЦК України підтвердження факту та належності виконання зобов'язання є письмове підтвердження одержання такого виконання кредитором.

Відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні" бухгалтерський облік господарських операцій в Україні ведеться на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В даному випадку первинними документами, що підтверджують фактичність господарських операцій між позивачем та ПП "Блискавка Мрій" є акт прийому-передачі та податкова накладна.

Необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ, є наявність ділової мети у діях платника податку, а саме, продажу придбаного товару не нижче ціни придбання, придбання послуг, використання яких має позитивний вплив на результати господарської діяльності платника податку, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Матеріалами справи підтверджено, що товар придбавався позивачем у ПП "Блискавка Мрій" з метою використання у своїй господарській діяльності для заправки автомобіля ГАЗ-СА3 3507, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу /а.с. 145-146/ та з метою подальшої реалізації товару іншим контрагентам, на підтвердження чого надано копію договору, видаткові накладні, податкові накладні, оборотно-сальдовими відомостями, журналами-ордерами, виписками з банку /а.с. 44-48, 49-56, 156-161/.

Викладене вказує та надання позивачем для перевірки та суду належних первинних бухгалтерських документів, які підтверджують фактичне отримання товару від ПП "Блискавка Мрій", що свідчить про помилковість висновків відповідача щодо завищення позивачем податкового кредиту та завищення від'ємного значення суми ПДВ за лютий 2017 року за наслідками здійснення господарських відносин із даним контрагентом.

Посилання контролюючого органу в акті перевірки на податкову інформацію, отриману щодо ПП "Блискавка Мрій", не можуть бути достатніми обґрунтуваннями правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки отримання контролюючим органом податкової інформації стосовно контрагента платника податків, в якому викладені висновки про відсутність можливості для здійснення господарської діяльності, не звільняє контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, адже податкова інформація стосовно контрагента не має преюдиційного значення а лист із відповідною інформацією не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Поміж іншого, суд вважає безпідставними посилання податкового органу в обґрунтування висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства на неможливість підтвердження фактичного походження та постачання товару по ланцюгу постачання, оскільки позивач як платник податку не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Як висновок, суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками, в разі їх підтвердження, порушення податкового законодавства можуть тягнути негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Підставою для визначення добросовісному платнику податків грошових зобов'язань зі сплати ПДВ може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, відповідачем не наведено висновків аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також жодних доказів, які свідчили б про безтоварність таких операцій.

Також суд зазначає, що у відповідності до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 73, ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Отже, в силу закону отримання податковим органом податкової інформації про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Податкова інформація, результати аналізу баз даних податкового органу, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Таким чином, не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати податкової інформації щодо контрагента позивача та його контрагентів по ланцюгу постачання або результати автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що наявність податкових накладних, платіжних доручень щодо сплати податку на додану вартість в ціні товару хоч і є обов'язковими підставами для визначення податкового кредиту, але не вичерпними, оскільки предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують обґрунтованість визначення суми податку на додану вартість.

Законом передбачено чіткий перелік підстав, які дають право на податковий кредит. Ці підстави дотримані позивачем в повному обсязі.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з ПДВ та віднесення до витрат собівартості реалізованої продукції у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та понесених витрат. Адже, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Оскільки, позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст.61 Конституції України.

Суд також зауважує, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу.

Отже, висновки перевірки позивача по взаємовідносинам із ПП "Блискавка Мрій" не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а інших порушень правил формування податкового кредиту відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржувані податкові повідомлення рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги те, що ФГ "АГРО ПЛЮС 7" при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 3 713,38 грн., і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області складає 3 713,38 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фермерського господарства "АГРО ПЛЮС 7" (с. Кам''яні Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область, 39763, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 07 травня 2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 07 травня 2018 року №.

Стягнути на користь Фермерського господарства "АГРО ПЛЮС 7" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 713,38 грн (дтри тисячі сімсот тринадцять гривень тридцять вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_4