Справа № 807/2051/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/794/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Рейті С.І. о 16:01 у м. Ужгороді, повний текст складений 15.05.2018 року, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив :

ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2015 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року позов задоволений.

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області оскаржиларішення суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що податковим органом за результатами проведеної перевірки встановлено факт продажу алкогольних напоїв без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. На підтвердження покликається на пояснення бармена - стажиста ОСОБА_2, надане представникам відповідача під час проведення перевірки.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.07.2015 року ГУ ДФС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в оренді суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

За результатами перевірки складений акт № 000038, яким встановлено факт реалізації 1 пляшки горілки "Хлібний дар" 0,5 л., вміст спирту 40 %, 2 кави, 1 Львівське пиво 0,5 л., 1 безалкогольний напій "Швепс" на загальну суму 134 грн. без проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та без видачі розрахункового документа (чеку РРО). Також встановлено, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надана, а розрахунок за реалізований товар проводила бармен ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Винесене податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2015 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не доведено недотримання суб'єктом підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки таке порушення хоч і зафіксоване в акті перевірки, але у акті не зазначено належних доказів на підтвердження факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що зроблений на підставі належним чином досліджених доказів і відповідає встановленим обставинам і зазначає наступне.

Відповідно до ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Таким чином, Податковим кодексом України врегульовано процедуру проведення податковим органом фактичної перевірки.

Як встановлено п. 80.2. ст.80 ПК України копія наказу про проведення перевірки вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань, застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ч.12 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно п.2 та п.8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями" № 854 від 30 липня 1996 року ( далі - Правила) роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Відповідно до п.26 Правил, під час продажу алкогольних напоїв продавець зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.

Згідно п.14 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Абзацом 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» можливе лише за умови встановлення та доведення складу правопорушення, зокрема, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії.

Відтак, склад правопорушення є наявним у разі сукупності ознак - відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та факту збуту такої продукції, що зафіксований у порядку, визначеному діючим законодавством.

З матеріалів справи, зокрема, з акта про проведення фактичної перевірки вбачається, що з направленням про проведення перевірки ознайомлено бармена ПП ОСОБА_1 - ОСОБА_2, якій і вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки від 07.07.2015 року.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, апеляційний суд зазначає, що ГУ ДФС у Закарпатській області порушено процедуру проведення фактичної перевірки, оскільки наказ про її проведення платнику податків не вручений, а також податковим органом при врученні копії наказу про проведення перевірки не встановлено, чи є ОСОБА_2 уповноваженим представником ФОП ОСОБА_1 та чи перебуває вона у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1

З акта про результати фактичної перевірки №000038 від 09.07.2015 року вбачається також , що розрахунок за реалізований товар, зокрема, за одну пляшку горілки "Хлібний дар" 0,5 л., дві кави, одне Львівське пиво 0,5 л., один безалкогольний напій "Швепс", провела бармен ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Про те, що вона стажується на посаді бармена в ПП ОСОБА_1 у акті встановлено з пояснень самої ОСОБА_2 Будь-яких документів, які підтверджують такий факт, в акті не зазначено.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт реалізації без ліцензії горілки та пива ФОП ОСОБА_1 податковим органом не доведений.

Покликання апелянта на пояснення бармена - стажиста ОСОБА_2 про продаж зазначених спиртних напоїв не заслуговують на увагу, оскільки Ужгородською ОДПІ не доведено, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1

Враховуючи те, що Ужгородською ОДПІ не дотримано процедури проведення фактичної перевірки, акт про результати проведення фактичної перевірки №000038 від 10.07.2015 року не є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, а сама по собі відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (за відсутності підтвердження факту реалізації алкогольних напоїв) не може бути підставою для застосування фінансової санкції, передбаченої статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що Ужгородською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо.

Також апеляційний суд наголошує, що з урахуванням завдань та принципів адміністративного судочинства, обов'язку доказування, принципу правової визначеності слід трактувати будь-які «сумніви» не інакше, як неспроможність суб'єкта владних повноважень переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних рішень у спірних правовідносинах, що є невиконанням ним його процесуального обов'язку.

Нездатність державного органу довести обґрунтованість та законність власних рішень є підставою судового захисту порушених прав позивача. Будь-який інший висновок, фактично, зводить нанівець всю систему завдань адміністративного судочинства.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, оскільки судове рішення першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 807/2051/16- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складене 22.11.2018 року