Справа № 712/5400/16-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2018 року

Київ

справа №712/5400/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11817/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів: Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області

на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2016 року (головуючий суддя - Марцішевська О.М. )

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року (головуючий суддя - Сорочко Є.О., судді: Земляна Г.В., Межевич М.В.)

у справі № 712/5400/16-а

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фатенка Ярослава Миколайовича

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачі звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 1) та начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фатенка Ярослава Миколайовича (далі - відповідач 2), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не виконання виконавчих листів;

- поновити строк на виконання виконавчих листів.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016, позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фатенка Я.М. у невиправданому зволіканні у поверненні в зв'язку з не відповідністю вимогам виконавчих листів №712/360/15-а від 29.10.2015 р., №712/357/15-а від 29.10.2015 р., №712/352/15-а від 02.11.2015 р., №712/327/15-а від 27.10.2015 р., №712/122/15-а від 30.10.2015 р., №712/322/15-а від 29.10.2015 р., №712/321/15-а від 29.10.2015 р.

Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що після отримання 13.11.2015 року виконавчих листів, посадовими особами Управління державної виконавчої служби лише 22.04.2016 року було прийнято рішення про повернення їх стягувачам у зв'язку з тим, що відповідач дійшов висновку про невідповідність вказаних виконавчих листів вимогам для виконання згідно постанови Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року, хоча вказаним Порядком чітко врегульований строк - 7 робочих днів з моменту надходження заяви щодо прийняття рішення про наявність чи відсутність підстав обліку у Реєстрі рішень, виконання яких гарантується державою.

Таким чином, суди дійшли висновку, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності об'єктивних обставин, які би підтверджували виправданість зволікання у поверненні позивачам заяв про виконання виконавчих документів з листопада 2015 року по квітень 2016 року.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

У касаційній скарзі відповідач - 1, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування поданої касаційної скарги відповідач - 1, зокрема, вказує про те, що саме його бездіяльність не була ні предметом позову, ні предметом розгляду даної справи. Судами попередніх інстанції не було зазначено в чому саме полягає бездіяльність відповідача - 1. Повне супроводження заяв, що подаються в порядку постанови № 440 КМУ здійснюється саме відповідачем - 2, який є самостійним органом державної виконавчої служби.

Також, скаржник вказує про те, що в нормах права, які регулюють спірні правовідносини, не визначено обов'язків начальника, а єдиний свій обов'язок - щодо визначення відповідальних осіб за розгляд заяв, що надійшли, відповідач - 2 виконав.

Клопотання про розгляд справи за участю скаржника останнім не заявлено.

Позивачами заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ.

4. Конституція України

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5. Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон)

Відповідно до ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

6. Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року (далі по тексту - Порядок)

Пунктом 1 Порядку встановлено, що цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Пунктами 5 та 7 Порядку зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби. Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов'язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр). Якщо за результатами перевірки встановлено, що рішення виконано в повному обсязі, відповідальна особа повертає рішення заявнику із супровідним листом та відповідною довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згідно з пунктами 9 та 10 Порядку відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов'язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено. Якщо рішенням зобов'язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов'язаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що якщо рішення виконано боржником або в інший спосіб в повному обсязі, таке рішення підлягає поверненню заявнику протягом семи робочих днів з дня одержання відповідного документального підтвердження, про що вноситься запис до Реєстру. Одночасно з рішенням заявнику надсилаються копії документів, що підтверджують виконання рішення в повному обсязі.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Як вже вище було зазначено, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності об'єктивних обставин, які би підтверджували виправданість зволікання у поверненні позивачам заяв про виконання виконавчих документів з листопада 2015 року по квітень 2016 року, а тому суди визнали протиправною бездіяльність відповідача - 1 та відповідача - 2.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на наступне.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставами позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В свою чергу, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Верховний Суд звертає увагу на те, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 159 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), судове рішення має бути законним і обґрунтованим.

Саме ці дві вимоги, які пред'являються до судових рішень і утворюють поняття правосуддя.

Рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні процесуальних норм. Недотримання цієї вимоги спричиняє безумовне скасу вання незаконного рішення суду.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністра тивній справі, підтверджених тими доказами, які були дослі джені в судовому засіданні.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі посилалися на тривале зволікання відповідачів, що призвело до того, що на момент повернення документів (у квітні 2016 року) сплинув строк пред'явлення виконавчих документів до виконання відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, вимогу про визнання бездіяльності відповідача - 1 протиправною позивачі не заявляли.

Окрім того, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції визнали протиправною бездіяльність саме начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фатенка Я.М.

В свою чергу, частиною третьою статті 181 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Вказане свідчить про неповноту встановлення фактичних обставин у межах даної справи.

Окрім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що на стадії касаційного провадження на адресу суду надійшла копія свідоцтва про смерть позивача - ОСОБА_6.

Підсумовуючи викладене, а також, враховуючи те, що приписами частини другої статті 341 КАС України (в чинній редакції) визначено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про неповне з'ясування судами дійсних обставин справи та допущення порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвалених рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 353 КАС України (в чинній редакції) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; або встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Враховуючи наведене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, п. 2 ч. 1 ст. 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа