Справа № 2а-7826/10/1570
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-7826/10/1570

адміністративне провадження №К/9901/26946/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року (суддя О.А. Вовченко)
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року (колегія у складі суддів: О.О. Димерлій, О.В. Єщенко, Н.В. Вербицька)
у справі№ 2а-7826/10/1570
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
доДержавної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси
провизнання незаконним та скасування рішення № від 16 липня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 56740,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси від 16 липня 2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 56740,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного рішення з огляду на те, що нормами чинного законодавства України не встановлено обов'язку фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, здійснювати облік товарних запасів за місцем їх реалізації, та не визначено порядок та форму такого обліку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси від 16 липня 2010 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 56740,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не надав доказів правомірності відображення в акті перевірки та прийнятого на підставі даного акту рішення про накладення штрафних санкцій фактів вчинення позивачем порушення законодавства, а тому прийняте рішення є необґрунтованим.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням апеляційної скарги.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 05 листопада 2001 року Київською районною адміністрацією Одеського міськвиконкому було зареєстровано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи.

01 квітня 2010 року контролюючим органом позивачу видано свідоцтво про сплату єдиного податку Серії З №695409 терміном дії на 2010 рік.

Відповідачем проведено перевірку щодо дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів, ліцензій господарської одиниці торгівельний павільйон, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу, за результатами перевірки складено акт №0330/111/00/23/НОМЕР_1 від 25 червня 2010 року, яким встановлено, що позивач не веде у порядку, встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 28370,00 грн.; первинні облікові документи, а саме: накладні та книга обліку доходів і витрат у позивача відсутні.

На підставі зазначеного акту прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 16 липня 2010 року у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації на суму 56740,00 грн.

Відповідно до вимог п. 12 ч. 1 ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Цей дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат надано суб'єктам підприємницької діяльності Законом «Про державну підтримку малого підприємництва» від 19 жовтня 2000 року № 2063-ІП та Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98.

Отже, на суб'єкта підприємницької діяльності, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності для спрощеної системи обліку і звітності.

Відповідно до ст. 1 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269, книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Отже, обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не може бути покладено на суб'єкта малого підприємництва, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98.

Правова позиція щодо відсутності обов'язку у суб'єкта малого підприємництва, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, викладена також у постановах Верховного Суду України від 11 червня 2013 року у справі № 21-147а13 та від 03 грудня 2013 року у справі № 21-412а13.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що законодавством (чинним на час виникнення юридичного спору) не передбачено обов'язку ведення фізичними особами - підприємцями на спрощеній системі обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання, а відповідно на них не може бути покладено і відповідальність за його невиконання.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду