Справа № 2040/6612/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 р. Справа № 2040/6612/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязмітіновій Т.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, 61177, АДРЕСА_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 2 під., 3 поверх., кім. 28) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 (надалі за текстом - ОСОБА_3, позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (надалі за текстом - Київське ОУПФУ м. Харкова, відповідач), в якому з урахувань уточнюючого адміністративного позову просить суд:

- визнати неправомірними дії Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ.;

- скасувати рішення Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 29.11.2017 року № 78 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_4;

- зобов'язати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1, до стажу роботи 23 роки 6 місяці 22 дні (станом на 17.11.2017 року), з них на посадах прокурорів, що дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 21 рік 1 місяць 22 дні, а саме: - з 24.09.1996 року на посаді стажиста Ізюмської міжрайонної прокуратури; - з 19.09.2002 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 08.07.2009 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 12.03.2010 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 14.10.2010 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 05.06.2012 року на посаді старшого прокурора прокуратури Ленінського району міста Харкова; - з 24.10.2014 року на посаді старшого прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 12.08.2015 року на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 15.12.2015 року на посаді прокурора Первомайської місцевої прокуратури;

- зобов'язати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати в повному обсязі пенсію ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, з 17.11.2017 року з розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Харківської області від 15.11.2017 року № 18-445, за вислугою років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ.

Крім того, позивач просить суд, як з'ясувалось в судовому засіданні звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії позивачу за один місяць.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем було протиправно відмовлено в призначенні позивачу пенсії за вислугою років згідно Закону України Про прокуратуру.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовчому засіданні.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 04.09.2018 року надійшов відзив в порядку ст. 162 КАС України, згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3, у повному обсязі, зазначаючи, що з наданих заявником відповідної заяви про призначення пенсії за вислугу років та документів, вбачається, що стаж роботи на посадах прокурорів на момент звернення позивача (17.11.2017 р.), який можна зарахувати управлінням для вислугу років позивачу, складає 5 років 4 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", а тому розпорядженням № 78 від 29.11.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ від 14.10.2014 року унормовано, що з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років 23 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців. Також, зазначив, що посади позивача, а саме: стажиста на посаду помічника прокурору, помічника прокурору, старшого помічника прокурору не можуть бути враховані до стажу на посадах прокурорів, так як це не передбачено ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року. Отже, при підрахунку загального стажу позивачки управлінням було враховано положення ч. 6 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 та ст.56 Закону України "Про прокуратуру" для підрахунку стажу на посадах прокурорів. Стаж на підставі наданих документів та з урахуванням даних відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем на момент звернення позивача (17.11.2017 р.) до управління із заявою про призначення пенсії позивачу складав загальний стаж роботи 27 років 10 місяців 2 дні, з них на посадах прокурорів 5 років 4 місяці 27 днів. Отже, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу на посадах прокурорів, на час звернення позивача до управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років (17.11.2017р.) управлінням - відмовлено у призначенні пенсії позивачу.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на зміст обґрунтування позову.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав позов повністю, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно записів в трудовій книжці серії БТ-II № 3390404 належній ОСОБА_3, вона у період з 24.09.1996 по 17.11.2017 (безперервний стаж), тобто по день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, працювала в органах прокуратури України та з 15.12.2015 року призначена на посаду прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (наказ від 14.12.2015 року №3756к), у якій працює по теперішній час, зокрема працювала:

- з 24.09.1996 року призначена стажистом на посаду помічника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (наказ від 24.09.1996 оку № 722);

- з 19.09.2002 переведена на посаду помічника прокурора Ленінського району м. Харкова (наказ від 19.09.2002 року № 1021);

- з 08.07.2009 року призначена на посаду старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова (наказ від 08.07.2009 року № 797к);

- з 12.03.2010 року переведена на посаду помічника прокурора Ленінського району м. Харкова (наказ від 12.03.2010 року № 191к);

- з 14.10.2010 року переведена на посаду старшого помічника прокуратури Ленінського району м. Харкова (наказ від 14.10.2010 року № 1420к);

- з 05.06.2012 року переведена на посаду старшого прокурора прокуратури Ленінського району м. Харкова (наказ від 05.06.2012 року № 1064к);

- з 24.10.2014 року переведена на посаду старшого прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області (наказ від 24.10.2014 року № 2223к);

- з 12.08.2015 року переведена на посаду прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури (наказ від 12.08.2015 року № 2161к);

- з 15.12.2015 року призначена на посаду прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (наказ від 14.12.2015 року № 3756к), у якій працює по теперішній час.

Вищезазначені періоди стажу роботи позивача в органах прокуратури, також підтверджується довідкою виданою прокуратурою Харківської області від 26.07.2018 року за № 11-810вих-18, що також наявна в матеріалах справи.

Судом встановлено, що позивач 17.11.2017 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру, до якої надала необхідний пакет документів, проте, останнім відповідним рішенням № 78 від 29.11.2017 року було відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного стажу на посадах прокурорів, для призначення пенсії на час звернення позивача за пенсією.

Позивач, не погодившись з зазначеним, звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку.

Отже, беручи до уваги наведені обставини, надаючи правову оцінку цим правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно частини 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Згідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, військова служба та половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Суд зазначає, що з 15.07.2015 року введено в дію новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, статтею 86 якого в редакції на день звернення позивача за призначенням пенсії, регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

На час прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 та станом на 01.06.2015 (до 15.07.2015 р.) діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, статтею 50-1 якого регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Будь-які зміни до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 в частині відсутності права працівникам прокуратури України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем на сьогоднішній день не внесено та не прийнято.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Отже, положення статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 є чинними і дають право працівникам прокуратури України на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Згідно копії довідки прокуратури Харківської області від 26.07.2018 року за № 11-810вих-18 та копії трудової книжки ОСОБА_3 має вислугу років, яка дає право на пенсійне забезпечення, за Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII, а також з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, її стаж роботи, який можливо зарахувати для вислуги років, перевищує 27 років, про що також вказував відповідач, у тому числі, стаж роботи на посадах прокуратури (стажист, на посадах помічника і старшого помічника, прокурора) перевищує 14 років.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років, ОСОБА_3 має достатню вислугу років, що передбачена статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, то відповідно, відмова відповідача, яка викладена у витягу з протоколу № 78 від 29.11.2017 року в призначенні пенсії вислугу років є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», « Колишній король Греції та проти Греції» та «Малама проти Греції». «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймі «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12 липня 2001 року у справі « Ганс-Адам 11 проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копецький проти Словачини»).

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мала законні сподівання отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За приписами ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відносно клопотання позивача, щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії позивачу за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського обєднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського обєднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

У даному випадку з огляду на положення ст. 371 КАС України, а також враховуючи обставини того, що позивачем звернено до суду позовні вимоги зобов'язального характеру, що не передбачає стягнення будь-яких сум, то у суду відсутні підстави для звернення рішення суду до негайного виконання, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання позивача необхідно відмовити.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ.

Скасувати рішення Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 29.11.2017 року № 78 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_4.

Зобов'язати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1, до стажу роботи 23 роки 6 місяці 22 дні (станом на 17.11.2017 року), з них на посадах прокурорів, що дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 21 рік 1 місяць 22 дні, а саме: - з 24.09.1996 року на посаді стажиста Ізюмської міжрайонної прокуратури; - з 19.09.2002 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 08.07.2009 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 12.03.2010 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 14.10.2010 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 05.06.2012 року на посаді старшого прокурора прокуратури Ленінського району міста Харкова; - з 24.10.2014 року на посаді старшого прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 12.08.2015 року на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 15.12.2015 року на посаді прокурора Первомайської місцевої прокуратури.

Зобов'язати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати в повному обсязі пенсію ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, з 17.11.2017 року з розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Харківської області від 15.11.2017 року № 18-445, за вислугою років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (код НОМЕР_1, 61177, АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 2 під., 3 поверх., кім. 28).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2018 року.

Суддя Ю.О. Супрун