Справа № 149/1472/18
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1472/18
Провадження №2-а/149/70/18
Номер рядка звіту 18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2018 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 БУПП в Хмельницькій області Побути Дмитра Михайловича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яку вона мотивує тим, що 31.05.2018 року інспектором роти №2 БУПП в Хмельницькій області Побутою ДМ. було винесено постанову серії ВР №013979 в справі про адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст.122 ч.2 КУпАП, а саме що водій, керуючитранспортним засобом на автодорозі Стрий Знамянка М-12 218 км, здійснив обгін поза населеним пунктом ближче 100 м до пішоходного переходу та перехрестя, чим порушив п. 14.6 (а) та п. 14.6.(в) ПДР України і як наслідок накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Ухвалою від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

28.09.2018 року до суду надійшов відзив інспектора роти №2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Побути Дмитра Михайловича на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Інспектор у відзиві зазначає, що ним 31 травня 2018 року під час виконання своїх службових обов»язків, а саме під час патрулювання автодороги М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам»янка» було виявлено вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме остання близько 20.06 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі М-12 на 218 км здійснила обгін ближче ніж за 100 метрів до пішохідного переходу та перехрестя поза населеним пунктом, чим порушила п.14.6»а» та 14.6 «в» ПДР України. Внаслідок вчиненого адміністративного правопорушення відповідачем було винесено адміністративну постанову за порушення статті 122 ч.2 КУпАП, а саме порушення правил обгону. Вчинення вказаного адміністративного правопорушення було зафіксовано за допомогою відеозапису за допомогою автомобільного реєстратора. Проте, вказаний відеозапис, після закінчення місячного терміну було знищено Відповідач зазначає, що в позовній заяві позивач визнає здійснення нею обгону транспортного засобу, а також зазначає, що на відео зафіксовано автомобіль, який їй не належить. Також інспектором звертається увага суду на те, що на ділянці вчинення адміністративного правопорушення наявні попереджувальні дорожні знаки 1.23.2,5.35.1,5.35.2 та наявна дорожня розмітка 1.1, тобто ОСОБА_2 була обізнана про наявність попереду перехрестя та пішохідного переходу. Пояснення позивача є нещо іншим як спосіб захисту для уникнення відповідальності. В зв»язку з викладеним, просить відмовити в позові.

Від Управління патрульної поліції в Хмельницькій області також 28.09.2018 року було направлено відзив на позовну заяву в якому зазначається, що інспектор поліції Побута Д.М. діяв в повній відповідності до вимог закону та в межах повноважень, а наведені позивачем доводи не впливають на можливість притягнення її до адміністративної відповідальності. Пояснення позивача про здійснення обгону на вказаній ділянці дороги лише одного транспортного засобу, що рухався зі швидкістю 30 км. год. , що дозволено ПДР України, а зафіксований на відео автомобіль їй не належить , лише підтверджує факт вчинення нею правопорушення, а пояснення позивача є способом уникнення від адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Зазначив, що його довірителька будь-якого адміністративного правопорушення не вчиняла, в тому числі обгону автомобіля ближче 100 м від пішоходного переходу. При її зупинці інспектором патрульної поліції не наведено та не надано жодного доказу, що свідчить про вчинення нею адміністративного правопорушення, про що вона вказувала при винесені адміністративної постанови.

За клопотанням позивача, судом було допитано свідка ОСОБА_4, який показав, що 31.05.2018 року разом із ОСОБА_5 вони направлялись на Львівщину в напрямку міста Тернополь. По дорозі вони були зупинені працівниками поліції, автомобіль яких вони обігнали напередодні. Інспектор, який спілкувався з ним, повідомив, що водій ОСОБА_5 порушила правила дорожнього руху, оскільки обігнала транспортний засіб на пішоходному переході. Він заперечив, щодо звинувачень водія у порушенні ПДР України, та запитав чому їх зупинено лише за 8 км від пішоходного переходу., на що патрульний сказав, що їх догонили. однак це не відповідає дійсності. Тоді йому поліцейський показав відеозапис на якому жодним чином не було зафіксовано автомобіля позивача. Також свідок зазначив, що жодних замірів працівниками поліції зроблено не було та при їх зупинці права не роз"яснювались.

В судовому засіданні досліджено копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.05.2018 року, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн за порушення п.п. 14.6»а» та 14.6 «в» ПДР України, тобто за здійснення позивачем обгону поза населеним пунктом ближче 100 м до пішохідного переходу та перехрестя, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Також інспектором Побутою Д.М. на підтвердження винуватості позивача надано копію схеми організації дорожнього руху на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка.

Суд, заслухавши представника позивача, свідка, ознайомившись зі змістом відзивів на позовну заяву, дослідивши докази, приходить до такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом -ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Наразі, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Надана відповідачем схема організації дорожнього руху на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль_Кіровоград-Знамянка» жодним чином не спростовує пояснення позивача, оскільки на ній зображено лише розміщення дорожніх знаків та розмітки та не вбачається на якій саме ділянці дороги ОСОБА_5 було здійснено обгін транспортного засобу.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином вимоги позивача щодо скасування постанови та закриття справи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

В частині визнання постанови незаконною, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право;

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб'єкта владних повноважень незаконними у даній категорії справ.

Тому, в частині визнання незаконною постанови слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 205, 286, 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Скасувати постанову серії ВР №013979 по справі про адміністративне правопорушення від 31.05.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2

В частині визнання незаконної постанови відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.11.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Робак М. В.