Справа № 725/3989/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3989/18

Головуючий у 1-й інстанції:

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

22 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України від 18 липня 2018 року №0189/40800/2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що зазначена постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності в його діях складу та події вказаного правопорушення, а також з мотивів невідповідності висновків, викладених у постанові фактичним обставинам справи.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Чернівецької митниці ДФС Салогора М.М. від 18 липня 2018 року у справі про порушення митних правил №0189/40800/18 про визнання ОСОБА_2 винним за ст.485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме: 2 261 131 грн. 92 коп., а справу про порушення митних правил надіслано на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що матеріалами справи підтверджено заявлення декларантом неправдивих відомостей, а тому в діях позивача є склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою начальника Чернівецької митниці ДФС Салогора М.М. від 18.07.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 2 261 131 грн. 92 коп. (а.с. 4-7).

Згідно вказаної постанови позивач, як керівник ТзОВ "Сервіс Карго Груп" надав митному органу, як підстави для митного оформлення товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо країни походження товарів та вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення необхідних до сплати податків та зборів в загальній сумі 753710,64 грн.

Під час ввезення в Україну товару було подано митному органу інвойси, які позивачем були отримані в передбаченому законом порядку, а саме в пункті доставки вантажу в Чернівецькій митниці ДФС. На вказаних інвойсах були проставлені печатки працівників Чернівецької митниці ДФС на кордоні та в пункті доставки, а також зазначені відомості про країну походження товарів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів винних дій позивача щодо внесення недостовірної інформації у декларації стосовно країни походження товарів та вчиненню дій, спрямованих на неправомірне зменшення необхідних до оплати податків та зборів.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов'язані із справлянням митних платежів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого ст. 485 МК України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Отже, об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей. Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів), тобто декларант або уповноважена ним особа на момент подачі декларації повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб'єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п. 8 ч. 1 ст. 4та ч. 8 ст. 264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 4 ст. 69 МК України передбачено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Однак, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням (ст.486 МК України).

Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом вносяться відомості, в тому числі код товару згідно УКТЗЕД та звичайний торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, ставки митних платежів.

Згідно з ч. 5 ст. 334 МК України з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Водночас при кваліфікації дій певної особи за вказаною статтею слід беззаперечно довести, що ця особа усвідомлювала факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів.

Позивач стверджував про те, що він не знав та не міг знати про наявність інших інвойсів, з інформацією про країну походження товарів.

Зазначені доводи позивача відповідачем не спростовані жодним доказом, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Отримання митним органом тих чи інших документів від митних органів інших країн сам по собі не вказує на вчинення певною особою зазначеного правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена у рішеннях Верховного Суду, зокрема у справі №725/51/16-а.

Крім того, суд першої інстанції вказував на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про порушення митних правил, оскільки не розглянуті клопотання позивача.

З такими висновками колегія суддів також погоджується, оскільки вони ґрунтуються на судовому рішенні, ухваленому між тими самими сторонами з приводу тих самих обставин. Так, у справі №725/1813/18 Вінницький апеляційний адміністративний суд залишив без змін рішення суду першої інстанції, згідно з яким справу щодо позивача за те саме правопорушення було надіслано на новий розгляд.

Суд у своєму рішенні зазначав, що під час розгляду митним органом адміністративної справи позивачем було неодноразово заявлено ряд клопотань, які на його думку, могли б підтвердити його твердження та спростувати докази, які слугували підставою складання відносно нього протоколу про порушення митних правил. У задоволенні зазначених клопотань було відмовлено і це було визнано судом як неповне з'ясування обставин справи.

Як свідчать матеріали справи, під час нового розгляду відповідачем фактично продубльовано раніше винесену постанову, а клопотання позивача знову не були належним чином розглянуті.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 листопада 2018 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.