Справа № 1240/2931/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2931/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального автотранспортного підприємства 032806 про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального автотранспортного підприємства 032806 про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, у якій позивач просить суд:

- стягнути з рахунків платника податків по Лисичанському комунальному автотранспортному підприємству у банках, що обслуговують зазначеного платника та з рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в рахунок погашення податкового боргу в загальній сумі 294024,02 грн в дохід державного бюджету за період з 30.06.2018 по 30.08.2018.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області.

За відповідачем станом на 30.08.2018 рахується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в загальному розмірі 294024,02 грн, з яких основний платіж 275727,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 14273,03 грн та пеня 4023,98 грн.

На виконання вимог Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який діяв на момент виникнення боргу у відповідача, ДПІ у м. Лисичанську виставлена відповідачу перша податкова вимога форми "Ю1" від 08.10.2001 № 6535/1-37а, яка була надіслана відповідачу поштою та отримана головним бухгалтером під особистий підпис 09.10.2001. Друга податкова вимога № 8565 від 10.12.2001 була надіслана відповідачу поштою та отримана також головним бухгалтером під особистий підпис 13.12.2001.

Зазначені податкові вимоги відповідачем не виконані, не оскаржені та є чинними.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 жовтня 2018 року (а.с. 1-2).

24 жовтня 2018 року перенесено на 13 листопада 2018 року (а.с. 85).

13 листопада судове засідання перенесено на 22 листопада 2018 року.

22 листопада 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, однією з вимог ГУ ДФС у Луганській області є «перша податкова вимога форми «Ю1» від 08.10.2001 № 6535/1-37а, яка була надіслана відповідачу поштою та отримана головним бухгалтером під особистий підпис 09.10.2001. Друга податкова вимога № 8565 від 10.12.2001 була надіслана відповідачу поштою та отримана також головним бухгалтером під особистий підпис 13.12.2001, які також розглядались раніше у справі № 360/3008/18. Крім того, Лисичанським КАТП 032806 було подано 19.09.2018 податкову декларацію з ПДВ. При обчисленні строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, включаючи процедуру стосовно таких справ, якщо такі строки встановлені законом або судовим чи адміністративним органом. Таким чином, строк надіслання платнику податків податкової вимоги сплине лише о 24:00 17.11.2018, отже, орган державної податкової служби звернувся до суду, до виникнення у нього права на таке звернення.

Також, в матеріалах справи не надано оригіналів документів та не пред'явлено їх до суду.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-78 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що Лисичанське комунальне автотранспортне підприємство 032806 () зареєстроване у якості юридичної особи Лисичанською міською радою Луганської області 26.01.1996 (а.с. 8-11).

Відповідачем до податкового органу було подано податкові декларації з податку на додану вартість, у яких самостійно визначено суми грошових зобов'язань, а саме:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 року від 19.06.2018 у розмірі 84239,00 грн (а.с. 18);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 року від 16.07.2018 у розмірі 97962,00 грн (а.с. 19);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 року від 20.08.2018 у розмірі 93526,00 грн (а.с. 20).

У зв'язку з несплатою відповідачем самостійно визначених сум грошових зобов'язань податковим органо було винесено податкові повідомлення рішення №№ , від 12.06.2018, якими до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 31254,50 грн та 55737,95 грн (а.с. 14-15).

Таким чином, станом на день розгляду справи за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість у загальному розмірі 294024,02 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України є обов'язком платника податку подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням податків і зборів. Та відповідно пункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Розділом V ПК України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 203.1. статті 203 ПК України Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

В порушення вимог пунктів 57.1, 57.3, статті 57, пункту 203.2 статті 203 ПК України відповідач не сплатив у встановлені строки податкове зобов'язання з податку на додану вартість.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України до прав контролюючих органів входить звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Щодо посилань відповідача стосовно добровільної часткової сплати податкового боргу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у вересні 2018 року на погашення податкового боргу з податку на додану вартість відповідачем було сплачено суми боргу у розмірі 15000,00 грн та 8300,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 52,63 від 12.09.2018 та від 28.09.2018 (а.с. 65-66).

Також відповідачем на підтвердження часткової сплати боргу з податку на додану вартість були надані наступні платіжні доручення:

- платіжне доручення № 60 від 06.06.2018 на суму 11589,50 грн (а.с. 103);

- платіжне доручення № 4293 від 03.07.2018 на суму 12000,00 грн (а.с. 104);

- платіжне доручення № 91 від 14.08.2018 на суму 8055,92 грн (а.с. 105);

- платіжне доручення № 4461 від 30.07.2018 на суму 63000,00 грн (а.с. 106);

- платіжне доручення № 4594 від 23.08.2018 на суму 31000,00 грн (а.с. 107);

- платіжне доручення № 4979 від 29.10.2018 на суму 11000,00 грн (а.с. 108);

- платіжне доручення № 4992 від 30.10.2018 на суму 3500,00 грн (а.с. 109);

- платіжне доручення № 91 від 31.10.2018 на суму 2400,00 грн (а.с. 110).

Відповідно до пункту 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, позивачем було зараховано вищезазначені кошти, що були сплачені відповідачем на погашення податкового боргу з податку на додану вартість за зазначеними платіжними дорученнями, в рахунок погашення раніше виникненого грошового зобов'язання з ПДВ.

Таким чином, у зв'язку з несплатою самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, станом на день розгляду справи за відповідачем податкова заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 294024,02 грн, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по ПДВ, та витягом з інтегрованої картки платника податків (а.с. 21-26, 28-47, 68-82).

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано оригіналів документів та не пред'явлено їх до суду для встановлення їх належності, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частина 1 та 2 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 94 КАС України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

З аналізу наведених норм вбачається, що статтею 94 КАС України визначено чіткі вимоги до форми подання письмових доказів, а саме письмові докази подаються або в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії, вимоги щодо обов'язкового подання письмових доказів в оригіналі КАС України не містить.

Суд зазначає, що подані позивачем докази містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують заявлені позивачем вимоги, мають значення для правильного вирішення справи та подані в належним чином засвідчених копіях.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що ГУ ДФС у Луганській області продовжує висувати ті самі податкові вимоги форми «Ю1» від 08.10.2001 № 6535/1-37а та № 8565 від 10.12.2001, що й по справі № 1240/2931/18.

Судом встановлено, що з метою погашення податкового боргу відповідно до пп.6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181, який був чинним на час виникнення правовідносин, боржнику було вручено першу податкову вимогу № 6535/1-17а від 08 жовтня 2001 року та другу податкову вимогу № 8565 від 10.12.2001. Податкові вимоги контролюючого органу, в випадках встановлених законодавством України не відкликалися та судом не скасовувались.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оскільки, позивачем було надіслано податкові вимоги, відповідачем податковий борг за зазначеними податковими вимогами відповідачем не погашено, податкові вимоги не відкликалися та судом не скасовувались, тому в даному випадку податкова вимога додатково не надсилається.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" доповнено ПК України статтею 19-3 та викладено в новій редакції підпункту 19.1.1 пункту 19.1 статті 19, якими визначено перелік функцій державний податкових інспекцій, а функції контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Визначена у податкових вимогах форми "Ю" та податкових повідомленнях-рішеннях сума грошового зобов'язання відповідачем не сплачена, податкові вимоги та податкові повідомлення-рішення не оскаржувались ані в адміністративному, ані в судовому порядку.

Податковий борг у добровільному порядку не сплачено, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків (а.с. 130-148).

Таким чином, позовні вимоги Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального автотранспортного підприємства 032806 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 139 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 189, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального автотранспортного підприємства 032806 про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках - задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, Лисичанського комунального автотранспортного підприємства 032806 (ідентифікаційний код юридичної особи: 03328008, місцезнаходження: 93120, Луганська обл., місто Лисичанськ, Ісаєва Балка) податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 294024,02 грн (двісті дев'яносто чотири тисячі двадцять чотири гривні 02 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Ірметова