Справа № 804/3546/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Справа № 804/3546/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Сьоми Мілєєвича до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та винесення окремої ухвали у справі,-
ОСОБА_1 Сьома Мілєєвич звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії за віком та невиплаті пенсії у визначеному законом розмірі з 07.10.2009 року;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням додаткового страхового стажу після виходу на пенсію, виплачувати та індексувати позивачу довічно пенсію за віком, з проведенням перерахунку, з урахування змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, починаючи з 07.10.2009 року, з усіма надбавками і підвищенням, згідно з Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням встановлених строків виплати пенсії за 07.10.2009 року по 31.01.2018 року;
- відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України, з урахуванням встановленого в справі ухиляння від належного виконання судових рішень, допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення всієї суми боргу по пенсійним виплатам, одним платежем, починаючи з 07.10.2009 року по день фактичної виплати;
- відповідно до ч. 1 ст. 372 КАС України, покласти обов'язки щодо забезпечення виконання рішення суду на начальника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області;
- відповідно до ч. 6 ст. 245, ст. 382 КАС України, зобов'язати начальника Головного управління ПУ в Дніпропетровській області в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайному виконанню;
- Винести окрему ухвалу суду:
- про невідповідність директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 року №4626/02-40 нормам Конституції України, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-ХІІ, Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, в частині обов'язковості виконання судових рішень, дотримання встановленого порядку проведення перерахунку та індексації раніше призначених пенсій;
- про визнання незаконними дій посадових осіб Пенсійного фонду України, Криворізького південного об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України щодо нездійснення перерахунку та невиплати позивачу пенсії за віком у встановленому законом розмірі;
- повідомити Правлінню Пенсійного фонду України про виявлені порушення законодавства з боку посадових осіб Пенсійного фонду України, Криворізького південного об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України, для відповідного реагування і усунення зазначених порушень, з метою забезпечення чіткого дотримання приписів чинного законодавства, вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяють порушенню закону;
- зобов'язати начальника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомити суду про вжиті заходи, не пізніше 14 днів після отримання окремої ухвали суду у справі;
- направити окрему ухвалу в Слідче управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування за ознаками кримінального злочину, передбаченого статтями 175, 356, 366, 367, 382 КК України.
В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 Сьома Мілєєвич зазначає, що він є громадянином України, зареєстрований в державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, не працює та не перебуває на обліку в органах державної податкової служби як фізична особа-підприємець. З 20 лютого 1995 року постійно проживає на території Ізраїлю, в Україні проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Паспорт позивача передано в органи МВС та знищений у встановленому порядку при оформленні виїзду на постійне місце проживання за межі України. Згідно з постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яке набрало законної сили від 20.06.2017р. по справі №211/5254/16-а за позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправним протиправними та зобов'язання вчинити дії відповідача зобовязано поновити позивачу виплату пенсії за віком, на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.10.2009р., у розмірі згідно діючому законодавству України. Проте при поновленні виплати пенсії відповідачем не проведено її обовязковий перерахунок, пенсія нарахована в заниженому розмірі. Позивач звертався на адресу відповідача з заявами про проведення перерахунку та індексації пенсії, з врахуванням додаткового страхового стажу, виплаті всіх надбавок та доплат до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, компенсації втрати частини доходу за несвоєчасну виплату пенсії. Проте відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії згідно поданих заяв, в звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Адміністративний позов поданий позивачем не відповідав вимогам ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 24 вересня 2018 р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На виконання ухвали суду від 09.10.2018р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018р. відкрито провадження по вказаній справі призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
09 листопада 2018 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач звертався до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправним протиправними та зобов'язання вчинити дії, в якому просив визнати протиправним бездіяльність відповідача в призначені пенсій за віком, зобов'язати відповідача призначити, виплачувати з врахуванням індексації позивачу пенсії по віку, включаючи надбавку дітям війни на підставах визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі, визначеному законодавством на час призначення пенсії, непрацюючим особам, в подальшому, з врахуванням змін до пенсійного законодавства, на банківський рахунок, починаючи з 07.05.2016 року. В разі винесення рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1, зобов'язати відповідача поновити позивачу раніше призначену пенсію, починаючи з 07.10.2009 року, включаючи надбавку дітям війни, з проведенням всіх перерахунків та індексації пенсії з врахуванням індексу інфляції, відповідно до ст.ст. 27,28,40,42,43,49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі визначеним відповідним законодавством на момент проведення перерахунку та поновлення виплати пенсії, не менше прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням наданих позивачем документів про стаж та заробітну плату, з виплатою компенсації частини доходу, в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії і надбавки дітям війни за період з 07.10.2009 року по день фактичної виплати, з одноразовою виплатою всієї суми боргу по пенсії, починаючи з 07.05.2016 р. та в подальшому здійснювати виплату та перерахунок пенсії з врахуванням змін в пенсійному законодавстві. Допустити рішення суду до негайного виконання в повному обсязі та зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2017р. по справі №211/5254/13-а до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, відповідача зобов`язано поновити виплату пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 07.10.2009р. Постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №211/5254/16-а постанову Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_2 від 20 червня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, яка була призначена відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в розмірах відповідно до чинного законодавства України за період з 7 жовтня 2009 року по 16 травня 2016 року включно скасовано. Адміністративний позов щодо позовних вимог про зобов'язання Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області вчинити дії за період з 7 жовтня 2009 року по 16 травня 2016 року залишено без розгляду, в зв`язку з порушенням строків звернення. Тобто вимога позивача про перерахунок пенсії за період з 07.10.2009 по 16.05.2016р. є необґрунтованою. Постанова суду від 20 червня 2017 року щодо поновлення виплати пенсії відповідачем виконана в повному обсязі, в звязку з чим просив відмовити в задоволенні поданого позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2018р. після відкриття провадження по справі, адміністративний позов залишено без руху з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням додаткового страхового стажу після виходу на пенсію, виплачувати та індексувати позивачу довічно пенсію за віком, з проведенням перерахунку, з урахування змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни починаючи саме з 07.10.2009 року, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.
16.11.2018р. від позивача на адресу суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
В звязку з перебуванням судді О.М. Неклеса на лікарняному вказана заява отримана 21.11.2018р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018р. адміністративний позов в частині зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням додаткового страхового стажу після виходу на пенсію, виплачувати та індексувати позивачу довічно пенсію за віком, з проведенням перерахунку, з урахування змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, починаючи з 07.10.2009 року по 16.05.2016р., з усіма надбавками і підвищенням, згідно з Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням встановлених строків виплати пенсії за 07.10.2009 року по 16.05.2016 року залишено без розгляду.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Згідно довідки №1201/8604 від 21.06.2018р. ОСОБА_1 Сьома Мілєєвич отримав дозвіл на виїзд на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.
Відповідно до постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2017р. по справі №211/5254/13-а до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, відповідача зобов`язано поновити виплату пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 07.10.2009р. Постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №211/5254/16-а постанову Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_2 від 20 червня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, яка була призначена відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в розмірах відповідно до чинного законодавства України за період з 7 жовтня 2009 року по 16 травня 2016 року включно скасовано. Адміністративний позов щодо позовних вимог про зобов'язання Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області вчинити дії за період з 7 жовтня 2009 року по 16 травня 2016 року залишено без розгляду, в зв`язку з порушенням строків звернення.
Згідно заяви від 09.11.2017р. позивач в особі представника звертався до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), в якій просив провести розрахунок пенсії у відповідності з нормами діючого пенсійного законодавства, направити позивачу виписку з розпорядження про перерахунок/поновлення виплати пенсії, починаючи з 07.10.2009р., з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), які враховані при розрахунку пенсії.
Згідно заяви від 18.12.2017р. позивач в особі представника звертався до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), в якій просив в строк до 10 днів провести перерахунок пенсії за вислугу років, починаючи з 07.10.2009р.
Рішенням від 20.11.2017р. №С-333 Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило позивача, щодо заробітної плати та період за який вона враховується.

Листом від 20.11.2017р. №С-398 Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило позивача, щодо неврахування додаткового страхового стажу позивача після виходу на пенсію, щодо не нарахування щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни та щодо нарахування компенсації втрати частини доходів.

Рішенням від 05.01.2018р. №С-486 Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило позивача, що проведення перерахунків за вислугу років чинним законодавством не передбачено.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №С435-18 від 26.01.2018р. позивачу повідомлено, що за документами пенсійної справи з 01.10.2017р проведено осучаснення пенсії (перерахунок) виходячи із середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% розміру прожиткового мінімуму, визначеного станом на 01.12.2017-1452,00 грн. Також повідомлено, що станом на 01.01.2018р. загальний розмір пенсії становить 1670,74 грн.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 також звертається увага, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовими рішеннями по справі №211/5254/16-а поновлено право позивача на виплату пенсії з 16.05.2016 року, а також зазначено, що вимоги позивача щодо проведення йому виплат з урахуванням індексації, надбавки дітям війни та списку № 1 для ОСОБА_1 входить до компетенції Криворізького Південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області та які будуть проведенні з врахуванням наданих позивачами документів для підтвердження права на вказані виплати.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на Пенсійний фонд покладено керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до частини першою статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 липня 2014 р. за № 895/25672, визначено умови та підстави для призначення (перерахунок) та виплати пенсій (далі Порядок).

Підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Підпунктом 4.3 пункту 4 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" також передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Отже, виключно рішеннями територіального органу Пенсійного фонду вирішуються питання щодо призначення (перерахунку) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії і саме такі рішенням територіального органу Пенсійного фонду породжують певні правові наслідки для заявників і мають обов'язковий характер.

Обов'язковою ознакою рішень, дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Процедура оскарження таких рішень територіального органу Пенсійного фонду визначена Порядком розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 12.10.2007 року 18-6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2007 року за N 1241/14508 (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що цей Порядок визначає процедуру подання та розгляду скарг на рішення про призначення, перерахунок, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, виплаті пенсій (далі - рішення), прийняті головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннями Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - органи, що призначають пенсії).

Згідно п.2 Порядку, у разі, якщо громадянин вважає, що орган, що призначає пенсію, прийняв рішення, що суперечить законодавству про пенсійне забезпечення або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, громадянин має право оскаржити таке рішення у органі Пенсійного фонду України вищого рівня.

Відповідно до п.3 Порядку, скарга на рішення органу, що призначає пенсії, подається громадянином особисто або законним представником відповідно до законодавства або представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - заявник). Подання скарги відповідно до цього Порядку не позбавляє заявника права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

ОСОБА_1 Сьома Мілєєвич просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії за віком та невиплаті пенсії у визначеному законом розмірі з 07.10.2009 року.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Згідно довідки вих. №14.11.2018р. №1751/041207 відповідачем сплачено позивачу пенсію за період з травня 2016 року по листопад 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично не згоден з розміром пенсії, яку йому було нараховано та виплачено на виконання судового рішення по справі №211/5254/16-а.

Як зазначалось вище, відповідачем надані відмови у перерахунку пенсії з урахуванням додаткового страхового стажу після виходу на пенсію, індексації, щомісячного підвищення як дитині війни, та компенсації втрати частини доходу, які викладені у формі листів від №С-286 від 08.11.2017р., від 20.11.2017р. №С-333, від 20.11.2017р. №С-398, від 05.01.2018р. №С-486, №С435-18 від 26.01.2018р., що виключає обставини бездіяльності відповідача.

На підставі зазначеного вище, суд відмовляє у задоволенні вимог відносно визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

В даному випадку, права позивача порушуються відмовою відповідача викладеною у формі листів від №С-286 від 08.11.2017р., від 20.11.2017р. №С-333, від 20.11.2017р. №С-398, від 05.01.2018р. №С-486, №С435-18 від 26.01.2018р.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийте за межі позовних вимог і визнати протиправною та скасувати відмову у перерахунку пенсії з моменту поновлення у виплаті пенсії 16.05.2016 року, яка викладена у формі листів від №С-286 від 08.11.2017р., від 20.11.2017р. №С-333, від 20.11.2017р. №С-398, від 05.01.2018р. №С-486, №С435-18 від 26.01.2018р.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням додаткового страхового стажу після виходу на пенсію, виплачувати та індексувати позивачу довічно пенсію за віком, з проведенням перерахунку, з урахування змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, починаючи з 07.10.2009 року, з усіма надбавками і підвищенням, згідно з Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням встановлених строків виплати пенсії за 07.10.2009 року по 31.01.2018 року, суд зазначає наступне.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Позивач, заявляючи одну з позовних вимог про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням додаткового страхового стажу після виходу на пенсію, виплачувати та індексувати позивачу довічно пенсію за віком, з проведенням перерахунку, з урахування змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, починаючи з 07.10.2009 року, з усіма надбавками і підвищенням, згідно з Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням встановлених строків виплати пенсії за 07.10.2009 року по 31.01.2018 року, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (№ К/9901/2399/17).

Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Проте, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 Сьоми Мілєєвича від 09.11.2017 року та від 18.12.2017р.

Щодо позовних вимог про проведення індексації пенсії.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів у тому числі пенсій. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації (абзац 1 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення).

Відповідно до абзацу 6 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, сума індексації грошових доходів, визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Отже, у разі відсутності перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101%, підстав для проведення індексації грошових доходів населення немає.

Тобто, в місяцях, коли величина приросту індексу споживчих цін не подолала поріг індексації, сума індексації грошових доходів залишається фіксованою.

При цьому, при підвищенні грошового доходу (пенсії) позивача необхідно керуватись нормами статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та зразком нарахування індексу споживчих цін для проведення індексації приведеному у Додатку № 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, згідно з яким не проводиться індексація в місяці, в якому здійснено підвищення грошових доходів громадян.

Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, вимоги позивача щодо проведення індексації пенсії не підлягають задоволенню, оскільки питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101%, у взаємозв'язку з розміром пенсії, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому, у разі незгоди з діями відповідача щодо проведення індексації та її розмірів, позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року справа №404/6317/16-а.

Щодо позовних вимог про нарахування щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, суд зазначає наступне.

Правовий статус дітей війни і визначення основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 1 вищевказаного закону передбачено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років; державна соціальна гарантія - встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки дітям війни.

З метою реалізації Закону України «Про соціальний захист дітей війни» наказом Міністерства праці та соціальної політики України №107 від 05.04.2006 затверджено Порядок посвідчення права особи на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до п. 2 вищевказаного порядку штамп за формою, наведеною у додатку, який проставляється у пенсійних посвідченнях, засвідчує належність особи до категорії дітей війни.

Згідно постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8 За приписами статті 1 Закону від 18 листопада 2004 року №2195-IV дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Тобто до категорії дітей війни належать громадяни України, які народилися у період із 3 вересня 1927 року по 2 вересня 1945 року.

Для підтвердження статусу дитини війни у позивача судам необхідно встановити дату народження та належність до громадянства України.

З копії наданого паспорту громадянина України для виїзду за кордон встановлено, що ОСОБА_1 Сьома Мілєєвич ІНФОРМАЦІЯ_2 підпадає під категорію дітей війни.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В звязку з вищевикладеним ОСОБА_1 Сьома Мілєєвич має право на нарахування щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни.

Щодо вимоги позивача про винесення окремої ухвали суду:

- про невідповідність директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 року №4626/02-40 нормам Конституції України, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-ХІІ, Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, в частині обов'язковості виконання судових рішень, дотримання встановленого порядку проведення перерахунку та індексації раніше призначених пенсій;

- про визнання незаконними дій посадових осіб Пенсійного фонду України, Криворізького південного об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України щодо нездійснення перерахунку та невиплати позивачу пенсії за віком у встановленому законом розмірі;

- повідомити Правлінню Пенсійного фонду України про виявлені порушення законодавства з боку посадових осіб Пенсійного фонду України, Криворізького південного об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України, для відповідного реагування і усунення зазначених порушень, з метою забезпечення чіткого дотримання приписів чинного законодавства, вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяють порушенню закону;

- зобов'язати начальника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомити суду про вжиті заходи, не пізніше 14 днів після отримання окремої ухвали суду у справі;

- направити окрему ухвалу в Слідче управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування за ознаками кримінального злочину, передбаченого статтями 175, 356, 366, 367, 382 КК України.

Частиною 1 ст. 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Суд звертає увагу що винесення окремої ухвали є правом суду, у звязку з чим вказана вимога задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення з Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача 39660,60 грн. моральної шкоди, в порядку негайного виконання рішення, одним платежем.

ОСОБА_1 стверджує що спричинена йому моральна шкода виражалась в моральних переживаннях у звязку з постійним довготривалим порушенням його прав на соціальний захист. Це порушує його нормальний спосіб життя призводить до постійної тривоги та беззаконня, в звязку з чим просить стягнути з Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача 39660,60 грн. моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що при поданні позовів про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та їх звязку з діями управління, в звязку з чим вказана вимога задоволенню не підлягає.

Щодо заявленої позовної вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходу, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Позивач у своєму позові посилається на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка набрала законної сили від 20.06.2017р. по справі №211/5254/16-а щодо поновлення та виплати йому пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевказаної постанови відповідачем поновлено виплату пенсії позивачу та здійснено її виплату за спірний період, в звязку з чим позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про допущення рішення суду у межах виконання пункту 3 вимог позовної заяви до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Як слідує з матеріалів справи, позивач отримує пенсію, проте в неналежному розмірі. Таким чином, спір у даній справі стосується саме перерахунку пенсії, а не її присудження, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо негайного виконання рішення суду.

Також задоволенню не підлягає позовна вимога щодо здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку передбаченому ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обовязком суду.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що позивач заявляючи позовну вимогу про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, жодним чином не обґрунтував її.

Водночас, у даному випадку суд не знаходить підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень, адже у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню або ухилятися від цього після набрання рішенням законної сили. Доказів зворотного позивачем не надано.

Відтак суд не знаходить належних підстав для задоволення цієї вимоги позивача.

Таким чином, на думку суду, належним способом захисту прав позивача у цій справі є визнання протиправною та скасування відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 Сьомі Мілєєвичу з моменту її поновлення з 16.05.2016 року, яка викладена у формі листів від №С-286 від 08.11.2017р., від 20.11.2017р. №С-333, від 20.11.2017р. №С-398, від 05.01.2018р. №С-486, №С435-18 від 26.01.2018р. та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 Сьоми Мілєєвича від 09.11.2017 року та від 18.12.2017р. та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки в позовних вимогах позивача суд відмовляє, а часткове задоволення позову пов'язане з виходом суду за межі позовних вимог з метою повного захисту прав позивача, тому відсутні підстави для присудження позивачу судових витрат зі сплати судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Сьоми Мілєєвича (Ha-Rishonim Street 32/9,

Ashdod, 7727511, Israel, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Набережна Перемоги,26,Дніпро,49094, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та винесення окремої ухвали у справі, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 Сьомі Мілєєвичу з моменту її поновлення з 16.05.2016 року, яка викладена у формі листів від №С-286 від 08.11.2017р., від 20.11.2017р. №С-333, від 20.11.2017р. №С-398, від 05.01.2018р. №С-486, №С435-18 від 26.01.2018р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 Сьоми Мілєєвича від 09.11.2017 року та від 18.12.2017р. та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволені іншої частини позовних вимог, відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 21 листопада 2018р.

Суддя О.М. Неклеса