Справа № 320/6136/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2018 року м. Київ № 320/6136/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у місті Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порядку обчислення, нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України;

- зобов'язати Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за рішенням суду № 2-а-4355/2011 за ст.ст. 39, 51 за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Пунктом п'ятим частини першої цієї ж статті закріплено обов'язок суду з'ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить відновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду.

Вказане клопотання вмотивоване тим, що Пенсійний фонд навмисно скрив і не зробив перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, скоївши службовий злочин, а також грубо порушив законодавство України. Також, позивачем зазначено, що через його хворобу він постійного лікується, що потребує значних коштів.

Дослідивши вказану заяву, суд вважає, що зазначені позивачем підстави пропущення строку на звернення до суду не є поважними, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу двадцять першого статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Тобто, пенсійна виплата характеризується систематичністю, вираженою у щомісячному її отриманні, що виключає можливість як навмисного, так і ненавмисного скривання Пенсійним органом нездійснення перерахунку, оскільки у разі таких дій, позивач мав дізнатися про такі обставини, отримавши чергову щомісячну пенсійну виплату у неналежному розмірі.

При цьому, однією із зазначених як поважною підстав, позивач вказав на порушення відповідачем законодавства України, що в принципі не може бути підставою для пропущення строку, оскільки за своєю суттю є підставою для звернення до суду.

Щодо посилань позивача на хворобу, яка є причиною потреби значних коштів та, на думку позивача, поважною причиною пропуску строку, суд зазначає, що ОСОБА_1 не надано до суду документів, які б підтверджували неможливість його звернення до суду у зв'язку із хворобою у період з 2014 року по 2018 рік.

При цьому, суд звертає увагу на те, що посилання на хворобу у контексті потреби значних коштів та витрат, не може розглядатись як підстава для поновлення строку на звернення до суду.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про те, що позивач не знав і не міг знати про порушення його прав у 2014 році, - при одержанні відповідних пенсійних виплат, або у 2016 році, - коли була прийнята постанова Верховного Суду України від 26.04.2016 у справі №285/4300/14-а. Або ж зазначити обставини, що об'єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд також звертає увагу позивача на інші недоліки позовної заяви, що полягають у наступному.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII установлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень.

Предметом позову є невиплата пенсії позивачу за період з 01 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року включно. Вказані вимоги мають очевидний немайновий характер.

Таким чином, під час звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачеві належало сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Разом з цим, доказів сплати судового збору позивач до позовної заяви не приєднав.

Як видно з прохальної частини адміністративного позову, позивач просить звільнити його від сплати судового збору, враховуючи те, що позов пов'язаний із захистом соціальних прав та відсутність будь-яких доходів, окрім пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є майновий стан заявника. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу - платника судового збору.

Позивачем у обґрунтування свого клопотання про звільнення від сплати судового збору достатніх доказів, які б свідчили про відсутність доходів, додано не було. Крім того, не було додано довідки про розмір отриманої позивачем пенсії.

Той факт, що ОСОБА_1 є пенсіонером і отримує пенсію не є безумовною підставою для звільнення його від сплати судового збору та доказом відсутності інших джерел доходів.

Оскільки позивачем не надано жодних документів, які б свідчили про його майновий стан, суд наразі не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду:

- письмових пояснень та доказів на їх підтвердження, що свідчать про те, що позивач не знав і не міг знати про порушення його прав у 2014 році, - при одержанні відповідних пенсійних виплат, або у 2016 році, - коли була прийнята постанова Верховного Суду України від 26.04.2016 у справі №21-504а16, або письмових пояснень та доказів на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду;

- оригіналу документу про сплату (доплату) судового збору за подання позовної заяви, що має немайновий характер, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, за належними реквізитами та у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії, - залишити без руху.

2. Позивачеві у десятиденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві. Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Леонтович А.М.