Справа № 350/1268/15-а (2-а/350/60/2015)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 листопада 2018 року

Київ

справа №350/1268/15-а (2-а/350/60/2015)

адміністративне провадження №К/9901/32156/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Перегінської селищної ради Рожнятінського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у складі судді Пулика М.В. від 20 жовтня 2016 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В., Попка Я.С. від 07 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, в якому просила суд:

визнати недійсним та скасувати рішення сесії Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 19 березня 2015 року про відмову у наданні їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

зобов'язати Перегінську селищну раду Рожнятівського району Івано-Франківської області розглянути на найближчій сесії селищної ради питання щодо надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0086 га для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з тих підстав, що згідно з генпланом забудови селища дана земельна ділянка, знаходиться по вул. Кам'яниста, не передбачена Земельним кодексом України, а тому є протиправною.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржуване рішення Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області є неправомірним, оскільки відмова позивачу в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу є необґрунтованою. Суди попередніх інстанцій вважають, що відповідач не виконав покладений обов'язок доведення правомірності прийнятого рішення та не надав суду належних доказів для оцінки судом обставин правомірності та підставності прийнятого такого.

Крім того, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відсутність у апелянтів (мешканців смт Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області) прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним судовим рішенням, що не породжує для них, відповідно, і права на захист.

Не погоджуючись з постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 звернулись з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просять скасувати наведені рішення судів попередніх інстанцій та закрити провадження в справі.

У касаційній скарзі скаржники вказують на те, що предметом спору є рішення Перегінської селищної ради, яке стосується розгляду звернення ОСОБА_2 про надання останній дозволу на складання землеустрою щодо відведення земельної ділянки в смт Перегінське Рожнятівського району, відтак, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 350/1268/15-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О. від 19 липня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. В Україні систему судів утворено згідно з положеннями Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

03 серпня 1997 року набрав чинності Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа "Сокуренко і Стригун проти України" (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом" (Zand v. Austria № 7360/76); фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 355, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Передати справу № 350/1268/15-а (2-а/350/60/2015) за касаційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Перегінської селищної ради Рожнятінського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко