Справа № 826/12171/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2018 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень від 05.07.2017 року № 5/304/868 та 1/304/868 головного інспектора будівельного нагляду відділу методології та нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування паспортів прив'язки тимчасових споруд від 28.04.2015 р. №14 від 14.08.2015р. №22.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що прийняте рішення щодо скасування паспортів прив'язки є необґрунтованим та безпідставним, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2018 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримують висновки суду першої інстанції.

В судове засідання з'явився представник апелянта, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в даній справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 з метою розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на земельній ділянці площею 0,03 га за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська с/рада, в районі північного кладовища (кадастровий номер :08:009:0002), придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2014 року, отримано паспорти прив'язки від 28.04.2015року № 14 та від 14.08.2015 року № 22.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі -Держархбудінспекції) від 07.06.2017 № 868, на підставі Довідки про результати документальної перевірки, призначено проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження відділом містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації містобудівної діяльності, а саме щодо надання паспортів прив'язки тимчасових споруд за період 2015, 2016 років та 1 кварталу 2017 року біля Північного кладовища (в адміністративних межах села Богданівка Броварського району Київської області) та від 8.04.2015 року № 14, від 19.06.2015 року №17, від 14.08.2015 року №22 від 06.05.2015 року №15, від 23.07.2015 року №20 та надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок біля Північного кладовища (в адміністративних межах села Богданівка Броварського району Київської області).

Зазначеною перевіркою встановлено, що паспорти прив'язки тимчасових споруд від 28.04.2015року № 14 та від 14.08.2015 року № 22 видано Відділом містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації з порушенням законодавства містобудівної діяльності, зокрема:

- щодо паспорту прив'язки тимчасових споруд від 28.04.2015року № 14 - у графі паспорт прив'язки видано вказано орган, яким видано даний документ, замість керівника органу з питань містобудування та архітектури, що є порушенням додатку 1 Порядку розміщення тимчасових спору для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства (надалі - Міністерство) від 21.10.2011року № 244;

- на кресленні схеми розміщення тимчасової споруди М 1:500 паспорта тимчасової прив'язки (надалі Паспорт) не вказано червоні лінії та лінії регулювання забудови та відсутня дана інформація в експлікації, що є порушенням форми схеми розміщення тимчасової споруди відповідно до датку 1 Порядку №224;

- відповідно до схеми прив'язки тимчасової споруди М 1:500, дана тимчасова споруда знаходиться на відстані 5 м від будівлі церкви , що є порушенням п. 1.12 Порядку №224 та п. 5.4 ДБН В.2.2-23:2009;

- відділом листом повідомлено ОСОБА_3 про відповідність намірів щодо місця розташування вищевказаних тимчасових споруд, що є порушенням п. 2.5 Порядку №244;

- в заяві на оформлення Паспорта вказано, що до заяви додаються технічні умови щодо інженерного забезпечення, в той час як в пакеті документів зазначено, що технічні умови відсутні, що є порушенням п. 2.6, п. 2.11 та п. 2.14 Порядку №244.

Щодо паспорту прив'язки тимчасових споруд від 14.08.2015 року № 22:

- у графі «паспорт прив'язки виданий» вказано орган, яким видано даний документ, замість керівника органу з питань містобудування та архітектури, що є порушенням додатку 1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства від 21.10.2011року № 244;

- на кресленні схеми розміщення тимчасової споруди М 1:500 ППТС не вказано місця підключення інженерних мереж та відсутня експлікація, що є порушенням форми схеми розміщення тимчасової споруди відповідно до додатку 1 Порядку №244;

- в заяві на оформлення Паспорта вказано, що до заяви додаються технічні умови щодо інженерного забезпечення, в той час як в пакеті документів зазначено, що технічні умови відсутні, що є порушенням п. 2.6, п. 2.11 та п. 2.14 Порядку №244;

- відповідно до плану благоустрою території М 1:200, тимчасова споруда знаходиться на відстані 8,2 м. від будівлі церкви, що є порушенням п. 1.12 Порядку №244 та п. 5.4 ДБН В.2.2-23:2009;

- відділом листом повідомлено ОСОБА_3 про відповідність намірів щодо місця розташування вищевказаних тимчасових споруд, що є порушенням п. 2.5 Порядку №244;

- замовником не надано не надано заяви за формою встановленою додатком 2 Порядку №244, в яких зазначається про виконання вимог Паспорта,чим порушено п. 2.23 Порядку №244.

Зазначені порушення були відображені у Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.07.2017 року.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 05.07.2017 року № 5/304/868 та № 1/304/686, якими скасовано паспорти прив'язки тимчасової споруди № 14 та №22.

Листом Відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації від 03.08.2017 року за № 76 позивача повідомлено про скасування дії паспортів прив'язки тимчасових споруд на підставі рішення головного інспектора з питань архітектури та містобудування Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 05.07.2017року за № 5/304/868 та № 1/304/868.

Не погодившись із рішеннями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту заявленого позову та апеляційної скарги вбачається, що позивачем не заперечується щодо встановлених перевіркою порушень законодавства у сфері містобудування, натомість, вказується на відсутність компетенції відповідача на проведення перевірки, та відповідність Паспортів вимогам Порядку № 244.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіону від 21.10.2011 №244 (далі - Порядок №244) (у редакціях на момент їх виникнення).

Частиною 2 статті 5 Закону № 3038-VI визначено, що вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

В силу ч. 1 статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до з частинами 2,4 статті 19 Закону № 3038-VI детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. Детальний план території визначає, в тому числі червоні лінії та лінії регулювання забудови.

Частиною 4 статті 28 Закону № 3038-VI передбачено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з п. 1.12 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіону від 21.10.2011 №244, при розміщенні тимчасової споруди ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами.

Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування тимчасової споруди комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення тимчасової споруди, що передбачено п.2.5 Порядку №244.

Згідно із п.2.14 Порядку № 244 паспорт прив'язки тимчасової споруди не надається з умов подання не повного пакету документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку; подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку.

Пунктом 2.17 Порядку № 244 передбачено, що строк дії паспорта прив'язки тимчасової споруди визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану території та з урахуванням строків реалізації їх положень.

З огляду на п.2.23 Порядку №244 після розміщення тимчасової споруди замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до Порядку № 244, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив'язки.

Зокрема, відповідно до п.2.27 Порядку №244 дія паспорта прив'язки тимчасової споруди анулюється, в тому числі, за таких умов: не встановлення тимчасової споруди протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив'язки та надання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив'язки тимчасової споруди.

Розділом 1 Державного класифікатора будівель та споруд, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 (надалі - ДК 018-2000)визначено, що споруда - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно- монтажних робіт.

Крім цього, відповідно до розділу 3 ДБН В.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі» (далі ДБН В.2.2-23:2009) кіоск - торговельний об'єкт для організації роздрібного продажу товарів, який має постійне просторове місце, займає окрему закриту споруду некапітального типу на одне робоче місце без торговельної зали для покупців та додаткової площі для розміщення запасу товарів. Малі архітектурні форми - павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно - прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо).

Згідно з п.5.4 ДБН В.2.2-23:2009 тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10м.

Як свідчать матеріали справи за результатами проведеного у присутності начальника відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації ОСОБА_6 заходу, з державного архітектурно - будівельного нагляду, зокрема, щодо виданих паспортів прив'язки тимчасової споруди від 28.04.2015 №14 та від 14.08.2015 №22 (далі - ППТС №14 та ППТС №22) встановлено наступні порушення позивачем вимог у сфері містобудівної діяльності, а саме:

«В графі «Паспорт прив'язки виданий» ППТС№14 вказаний орган, який надав даний паспорт, що є порушенням додатку 1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіону від 21.10.2011 № 244 (далі- Порядок № 244), так як в даній графі зазначається керівник (заступник керівника) органу з питань містобудування та архітектури. На кресленні схеми розміщення тимчасової споруди М 1:500 ППТС № 14 не вказано червоні лінії та лінії регулювання забудови та відсутня дана інформація в експлікації, що є порушенням форми схеми розміщення тимчасової споруди відповідно до додатку 1 Порядку № 244. Відповідно до схеми прив'язки тимчасової споруди М 1:500, дана тимчасова споруда знаходиться на відстані 5 м від будівлі церкви, що є порушенням п. 1.12 Порядку № 244 та п. 5.4 ДБН В.2.2- 23:2009. Разом з цим, Відділом листом від 31.03.2015 № 21 повідомлено ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про відповідність намірів щодо місця розташування вищевказаних тимчасових споруд, що є порушенням п. 2.5 Порядку № 244. Також в заяві на оформлення ППТС № 14 вказано, що до заяви додаються технічні умови щодо інженерного забезпечення (далі - ТУ), в той час як в пакеті документів зазначені ТУ відсутні.»

«В графі «Паспорт прив 'язки виданий» ППТС № 22 вказаний орган, який надав даний паспорт, що є порушенням додатку 1 Порядку № 244, так як в даній графі зазначається керівник (заступник керівника) органу з питань містобудування та архітектури. На кресленні схеми розміщення тимчасової споруди М 1:500 ППТС № 22 не вказано місця підключення інженерних мереж та відсутня експлікація, що є порушенням форми схеми розміщення тимчасової споруди відповідно до додатку 1 Порядку № 244. В заяві на оформлення ППТС № 22 вказано, що до заяви додаються ТУ, в той час як в пакеті документів зазначені ТУ відсутні, що є порушенням п. 2.6, п. 2.11 та п. 2.14 Порядку № 244. Відповідно до тану благоустрою території М 1:200, тимчасова споруда знаходиться на відстані 8,2 м від будівлі церкви, що є порушенням п. 1.12 Порядку № 244 та п. 5.4 ДБН В.2.2-23:2009. Разом з цим, Відділом листом від 06.08.2015 № 22 повідомлено ОСОБА_3 про відповідність намірів щодо місця розташування вищевказаних тимчасових споруд, що є порушенням п. 2.5 Порядку № 244.

Разом з цим, на території розміщення ППТС №14 та № 22 відсутня будь-яка містобудівна документація на місцевому рівні, що не дає можливості визначити межі червоних ліній та лінії регулювання забудови, водночас в схемах розміщення даних паспортів прив 'язки відображені межі червоних ліній.»

Крім цього, замовниками ППТС №№ 14,« 22 не було надано заяви за формою згідно додатку 2 Порядку № 244, у яких зазначається про виконання вимог ППТС №№ 14, 22, чим порушено п. 2.23 Порядку № 244.

Таким чином, за результатами перевірки встановлені наступні порушення: під час оформлення Відділом ППТС №№ 14, 22 порушено приписи додатку 1 Порядку № 244, п. 1.12, п. 2.5 п. 2.6, п. 2.11, п. 2.14, п. 2.17, п. 2.23, п. 2.27 Порядку № 244, п. 5.4 ДБН В.2.2-23:2009.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлений факт нецільового використання позивачем земельної ділянки, призначення якої є ведення особистого селянського господарства.

Висновки апелянта, що вона не порушувала цільового призначення земельної ділянки, оскільки, не забудовувала свою ділянку, не зводила на ній об`єкт капітального будівництва, є помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Частиною 5 ст. 20 ЗК України визначено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст.ст. 31, 33-37 ЗК України.

Тобто, землі сільськогосподарського призначення використовуються для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосу і випасу худоби; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; для досвідчених і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; для ведення підсобного сільського господарства, і аж ніяк для встановлення на ній торгівельних площ для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, порушення з боку позивача норм Порядку № 244 та нецільового використання земельної ділянки за вказаною адресою, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог.

Також апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що суд здійснив невірне тлумачення положень законодавства та дійшов висновку про те, що правовідносини у даній справі склалися щодо здійснення відповідачем контролю у сфері регулювання містобудівної діяльності, оскільки суд першої інстанції посилався на норми законодавства щодо державного архітектурно-будівельного контролю, які кореспондуються із наглядом, виключно для встановлення належного відповідача у справі, що не спростовує висновки суду першої інстанції щодо рішень Держархбудінспекції за наслідками проведення саме державного архітектурно-будівельного нагляду.

Посилання апелянта на передчасність скасування ППТС відповідачем, оскільки мали надати їй час для усунення виявлених порушень, на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки такі дії не передбачені нормами законодавства.

Доводи позивача з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини є необґрунтованими, оскільки згідно оскаржуваного рішення відповідачами не приймалося жодного рішення, що позбавляло б або обмежувало право позивача у праві власності на належне йому майно.

Виходячи із вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність винесення відповідачем спірних рішень.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене вище та доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Зазначені твердження відповідача позивачем не спростовані, не надано суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує адміністративний позов.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, через що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень, - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2018 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2018