Справа № 554/3573/18
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 554/3573/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Зеленського В.В.

суддів: Чалого І.С. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеник Богдана Сергійовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12.09.2018, суддя Струков О.М., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, повний текст складено 12.09.18 по справі № 554/3573/18

за позовом ОСОБА_2

до Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеника Богдана Сергійовича , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовною заявою до Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеника Богдана Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просив суд:

- визнати дії Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеника Богдана Сергійовича щодо складання постанови серії ВР №249490 від 09 травня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в сумі 255 грн., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП незаконними;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №249490 від 09 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12.09.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2- задоволено частково.

Постанову серії ВР №249490 від 09.05.2018 року в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. - скасовано, та відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням, в іншій частині вказану постанову залишено без змін.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Поліцейський роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеник Богдан Сергійович, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12.09.2018 року по адміністративній справі №554/3573/18 за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеника Богдана Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності внаслідок скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії ВР №249490 від 09.05.2018 року, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. по ч.1 ст.122КУпАП за те, що він 09 травня 2018 року о 13 годині 10 хвилин рухався по вул. Зіньківській у м. Полтаві та, керуючи автомобілем ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме: зі смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п.п.8.4 ПДР України.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо складання постанови серії ВР №249490 від 09.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП незаконними, а постанову ВР №249490 від 09.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказане правопорушення не спричинило жодних збитків державним чи суспільним інтересам, тому не вважається суспільно шкідливим, у зв'язку з чим визнається судом малозначним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу зі звільненням ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту -КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Колегія суддів зауважує, що підставою для притягнення до відповідальності позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП стало, те що позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме: зі смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п.п.8.4 ПДР України.

В підтвердження порушення позивачем вимог ПДР України відповідачем по справі було додано диск з відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Колегія суддів зауважує, що порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі по тексту - ПДР України), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 8.4 розділу 8 ПДР України встановлені загальні правила щодо поділу дорожніх знаків на відповідні групи.

Згідно п.8.4 ПДР України Дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 або 5.18, встановлені на ньому, не дають інших вказівок.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам організаціям і громадянам.

Колегія суддів звертає увагу, що дослідженим у судовому засіданні відеозаписом реєстратора патрульного, який працював у період часу, коли було виявлено адміністративне правопорушення зазначене в оскаржуваній постанові, зафіксовано факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме позивачем не виконано вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме рухаючись у крайній правій смузі з якої дозволяється тільки поворот праворуч, ним здійснено рух прямо.

Висновки суду першої інстанції, що позивач не перешкоджав руху транспортних засобів у крайній правій смузі руху є на думку суду безпідставним, оскільки дорожнім знаком 5.16 чітко визначено напрямок руху по смугах по вул. Зінківській м. Полтави.

Інформаційно-вказівний дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" по вул. Зінківській м. Полтави розміщений таким чином, що він є візуально помітним учасникам дорожнього руху.

Згідно з пп. "б" п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім цього, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що дорожній знак 5.16 не відповідає схемі організації дорожнього руху.

Колегія суддів звертає увагу, що під час руху водій має виконувати вимоги ПДР, та виконувати вимоги дорожніх знаків, а не оцінювати правомірність встановлення дорожніх знаків.

Отже, матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які свідчили про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, останній не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови ВР №249490 від 09.05.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неправильно застосовані норми чинного матеріального та процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 250, 286, 310, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеник Богдана Сергійовича задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12.09.2018 по справі № 554/3573/18 скасувати

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеника Богдана Сергійовича, Департамента патрульної поліції про скасування постанови про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

.

Головуючий суддя В.В. Зеленський
Судді І.С. Чалий В.О. Бондар