Справа № 750/12502/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 750/12502/16-а

провадження № К/9901/22146/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Анупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на додаткову постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.05.2017 (головуючий суддя Карапута Л.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 (колегія суддів у складі Епель О.В., Карпушової О.В., Кобаля М.І.) у справі №750/12502/16 за позовом ОСОБА_5 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1. Постановою Деснянського районного суду від 11.01.2017 позов ОСОБА_5 задоволено: визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо визначення нового базового місяця для проведення індексації пенсії ОСОБА_5 наростаючим підсумком (травень 2015 року). Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України поновити базовий місяць для проведення індексації пенсії ОСОБА_5 - лютий 2010 року, провести перерахунок її пенсії, з урахуванням цього базового місяця, починаючи з 13 травня 2015 року та сплатити суму недоплати, що утвориться внаслідок такого перерахунку.

2. Позивач звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що під час постановлення зазначеного вище судового рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.

3. Додатковою постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017, доповнено резолютивну частину постанови Деснянського районного суду від 11 січня 2017 року, ухваленої у адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії реченням наступного змісту:

стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_5 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

4. У касаційній скарзі Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що звертаючись до суду з позовом до Пенсійного органу про визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо визначення нового базового місяця для проведення індексації пенсії ОСОБА_5 наростаючим підсумком (травень 2015 року), позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 21.12.2016 № 817294.

6. Після постановлення кінцевого рішення у зазначеній справі, позивач звернулась до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

7. Задовольняючи зазначену заяву та ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до положень ст. 94 КАС України (у редакції до 15.12.2017), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Відповідач у своїй касаційній скарзі наголошує, що органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору, що унеможливлює стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного органу.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

10. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України (у редакції до 15.12.2017) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

11. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 161 КАС України (у редакції до 15.12.2017) під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

12. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

13. Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційне інстанції про необхідність ухвалення додаткового судового рішення про присудження позивачу всіх здійснених нею документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки як свідчать матеріали справи позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір, рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено, але питання про розподіл судових витрат не вирішено.

14. Доводи касаційної скарги щодо звільнення Пенсійного фонду України та його органів від сплати судового збору, що, на думку відповідача, унеможливлює стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є безпідставними та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

15. Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення про розподіл судових витрат) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється, зокрема, Пенсійний фонд України та його органи.

16. Отже, відповідач у даній справі в силу закону звільняється від сплати судового збору при поданні адміністративного позову, апеляційної чи касаційної скарги тощо.

17. Проте, звільнення від сплати судового збору Пенсійного фонду України та його органів не звільняє його від обов'язку відшкодувати судові витрати у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

18. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 (справа № 39/3772/15-а), від 12.06.2018 (справа № 750/108/17).

19. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення зазначеної заяви позивача.

20. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

21. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на додаткову залишити без задоволення, а додаткову постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №750/12502/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб