Справа № 569/3984/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Панас О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1443/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2018 року у справі № 569/3984/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

13.03.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0312/20500/18 від 14.02.2018р.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018р. позов задоволено частково. Суд скасував постанову у справі про порушення митних правил №0312/20500/18 від 14.02.2018р. та звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю та обмежився усним зауваженням. В задоволенні інших вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Волинська митниця Державної фіскальної служби України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

24.01.2018р. громадянин України ОСОБА_2 перетнув кордон з України до Республіки Польща по смузі руху «зелений коридор» в зоні митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС в якості водія легкового автомобіля, реєстраційний номер НОМЕР_1, марки «HYNDAI SANTA FE» країна реєстрації - Республіки Польща, кузов номер НОМЕР_2.

Проте, митний орган відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, встановив, що 08.01.2018р. на митну територію України через митний пост «Городище» Рівненської митниці ДФС, позивач в митному режимі «транзит» ввіз автомобіль марки «HYNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_1 країна реєстрації - Республіка Польща, кузов номер НОМЕР_2 та станом на 24.01.2018р. його не вивіз та в інший митний режим не заявив.

Отже, термін вивезення даного транспортного засобу з митної території України закінчився - 18.01.2018 р. ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 13.01.2018 р. ) відповідно до ст. 95 МК України.

Постановою в справі про порушення митних правил № 0312/20500/18 від 14.02.2018р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно з ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

ч.2 ст.470 Митного кодексу України передбачає, що вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу.

Як видно із змісту ч.1 ст.460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

В ст. 95, ст. 192 Митного кодексу України передбачено, що до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

Відповідно до ч.5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Отже, законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Позивач не надав суду належні та допустимі докази які свідчать про те, що він звертався до митного органу із письмовою заявою та подавав інформацію про обставини аварії, непереборної сили тощо.

У поясненні від 24.01.2018р. ОСОБА_2 підтвердив не вивезення зазначеного транспортного засобу за межі митної території України у визначені ст. 95 МК України строки у зв'язку з тим, що «здав документи у паспортний сервіс для виготовлення візи, щоб перетнути кордон».

Проте, колегія суддів вважає, що наведена причина порушення терміну доставки ( транзиту ) не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили та не може звільнити особу від відповідальності.

Таким чином, митним органом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_2 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 470 МК України.

Крім того, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, що митний орган при винесенні постанови про порушення митних правил не врахував малозначність вчинення позивачем адміністративних правопорушень та не застосував до останнього усне зауваження виходячи із наступного.

ст.22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Із змісту ч.2 ст.33 КУпАП видно, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Необхідно зазначити, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а у відповідності до ст. 286 КАС України перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позов без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу ( посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення вмежах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, суд вправі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Проте, суд не вправі звільнити особу від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, тим самим підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що санкції ч.2 ст.470 Митного кодексу України передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафів, а тому лише в цих межах суд вправі змінити захід стягнення.

Отже, суд першої інстанції змінюючи кваліфікацію заходу стягнення помилково вийшов за межі вказаних статей, а тому перебрав на себе повноваження органу який уповноважений кваліфікувати порушення згідно норм закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які обґрунтовують правомірність застосування пом'якшення відповідальності позивача. Висновки суду першої інстанції про малозначність правопорушення є лише припущенням оскільки, вони не підтверджені належним обґрунтуванням.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків що відсутні підстави для задоволення позову оскільки, митний орган як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою відмовити в позові.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2018 року у справі № 569/3984/18 - скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова апеляційного суду є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 21.11.2018р.