Справа № 0740/902/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2018 року м. Ужгород№ 0740/902/18

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Гулай М.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Білей М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 23 листопада 2018 року.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Закарпатській області), якою просить: 1) Визнати протиправними дії відповідача щодо проведення у ФОП ОСОБА_3 фактичної перевірки; 2) Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 03.08.2018 р., яким на ФОП ОСОБА_3 накладено штрафні санкції у розмірі 50 700 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 серпня 2018 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення № від 03 серпня 2018 року, яким на нього накладено штрафні санкції у розмірі 50700,00 грн. Вважає таке податкове повідомлення-рішення протиправним оскільки під час продажу вживаного телефону, що стало підставою для перевірки, покупцеві не надавались експлуатаційні документи, оскільки телефон був вживаний і на нього не встановлено гарантійний термін, а тому він не є технічно складним побутовим товаром, а відтак і реєстратор розрахункових операцій застосовуватись у даному випадку не має. Також, у наказі на проведення перевірки не вказано підстави її проведення, відтак вважає таку перевірку незаконною.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що в порушення вимог чинного законодавства позивачем було реалізовано складно побутову техніку без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 10140, 00 грн. та не оприбутковано вказані готівкові кошти в книзі обліку доходів і витрат. Вказані порушення й стали підставою для прийняття оскарженого податкового-повідомлення рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції. Крім того, зазначив, що в наказі на проведення перевірки від 03 липня 2018 року зазначено підстави для її проведення. У зв'язку з цим, вважає позовні вимоги необґрунтованими.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу ГУ ДФС у Закарпатській області від 03 липня 2018 року № 1159 "Про проведення фактичних перевірок" та направлення від 09 липня 2018 року № 1188/14-05 працівниками ГУ ДФС у Закарпатській області було проведено фактичну перевірку магазину "Iworld" суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 23 липня 2018 року № 001445 (реєстраційний номер в органі ДФС № 0387/16/17/РРО/).

Перевіркою встановлено, що 25 червня 2018 року продавцем магазину "Iworld" було реалізовано телефон Айфон 7 за ціною 10140,00 грн. без проведення вказаної операції через реєстратор розрахункових операцій та не видачі відповідного документу. Також встановлено факт не оприбуткування готівкових коштів в книгу обліку доходів 25 червня 2018 року на загальну суму 10140,00 грн., а саме книга обліку доходів до перевірки представлена. Згідно пояснень ФОП ОСОБА_3 книга втрачена 01 квітня 2018 року.

Відповідно до висновків перевірки встановлено порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265-95-ВР, пп. 18 п. 3 розділу 1 та п. 5, п. 11 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148.

Відповідно до пояснень позивача від 11 липня 2018 року станом на 11 липня 2018 року книгу обліку доходів представити не може та останній раз заповняв 01 квітня 2018 року.

03 серпня 2018 року ГУ ДФС у Закарпатській області на підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50700,00 грн.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.3 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

У відповідності до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З аналізу даних правових норм вбачається, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки, зокрема, за наявності визначених законом підстав та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, та службового посвідчення.

Судом встановлено, що наказ від 03 липня 2018 року № 1159 "Про проведення фактичних перевірок" виданий відповідно до пп. 20.1.10 пункту 20.1 статті 20, п. 75.1 статті 75 та пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність у наказі про проведення фактичної перевірки підстави для її проведення, оскільки зі змісту наказу можливо встановити передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки, з огляду на посилання в його тексті на п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд у своїх постановах, зокрема в справі №826/6376/16 адміністративне провадження №К/9901/3876/17, неодноразово зазначав, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, при цьому, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Позови платників податків, спрямовані на оскарження дій контролюючих органів при проведенні перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе, водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Крім того, абз. 2 п. 81.3 статті 81 ПК України визначено, що керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Разом з тим, судом встановлено, що проведення перевірки розпочато з відома та в присутності позивача, що також вказує на дотримання вимог щодо допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, фактична перевірка позивача призначена та проведена з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Щодо порушень п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265-95-ВР, пп. 18 п. 3 розділу 1 та п. 5, п. 11 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, встановлених перевіркою суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265-95-ВР (далі - Закон №265).

Згідно з положеннями пунктів 1-3 статті 3 Закону № 265 встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Відповідно до пункту 6 статі 9 Закону № 265 реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами-підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Вказане кореспондується з п.296.10 ст. 296 Податкового кодексу України Реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку першої групи; другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку. Норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 16.03.2017 затверджено Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, згідно з яким до технічно складних побутових товарів належать смартфони та мобільні телефони (підгрупа 8517 "Телефонні апарати, включаючи апарати телефонні для сотових мереж зв'язку та інших бездротових мереж зв'язку; інша апаратура для передачі або приймання голосу, зображень та іншої інформації, включаючи апаратуру для комунікації в мережі дротового або бездротового зв'язку (наприклад, в локальній або глобальній мережі зв'язку), крім передавальної або приймальної апаратури товарної позиції 8443, 8525, 8527 або 8528", код УКТ ЗЕД ).

Міністерством економічного розвитку і торгівлі, до повноважень якого входить інформування та надання роз'яснення щодо здійснення державної політики у сфері економіки і торгівлі, у коментарі до постанови Кабінету Міністрів України № 231 від 16.03.2017 року Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій зазначено, що коди української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) наводяться у переліку довідково. Основною підставою для застосування реєстраторів розрахункових операцій до товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, є відповідність таких товарів найменуванню та опису, які зазначаються у переліку. Крім того, метою такого державного регулювання є запровадження прозорості ведення бізнесу шляхом обов'язкового застосування реєстраторів розрахункових операцій при реалізації технічно складних побутових товарів, запобігання можливим порушенням з боку суб'єктів господарювання, які здійснюють готівкові розрахунки за технічно складні побутові товари та забезпечення реалізації прав споживачів у разі придбання таких товарів неналежної якості. Частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема передбачено, що вимоги споживача щодо технічно складних побутових товарів розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

Згідно з положеннями п. 25-1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» технічно складні побутові товари - це непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Враховуючи зазначене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку реалізація смартфону має здійснюватись із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Аналогічна правова позиція, щодо реалізації складних побутових товарів викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №804/5128/17 адміністративне провадження №К/9901/47895/18.

Разом з тим, суд зазначає, що винятків щодо можливості незастосування РРО для техніки, яка була раніше у використанні, вищевказаними нормативно - правовими актами не передбачено. Отже, при роздрібній торгівлі мобільними телефонами та смартфонами, які були у використанні, фізичним особам - підприємцям - платникам єдиного податку необхідно проводити розрахункові операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Доводи позивача про те, що під час продажу вживаного телефону покупцеві не видавалась експлуатаційні документи, оскільки він був вживаний та на нього не встановлено гарантійний термін, спростовуються наявним у матеріалах справи гарантійним талоном, виданим магазином "IWorld" на реалізований телефон. Відповідно до вказаного гарантійного талону гарантійний термін становить 1 місяць.

Щодо посилань позивача на те, що вищезазначений гарантійний талон підтверджує належне оформлення касової операції, суд зазначає, що порядок ведення касових операцій у національній валюті Україні, зокрема й фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (фізичними особами-підприємцями), визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (далі - Положення № 148).

Відповідно до п. 18 п. 3 Положення оприбуткування готівки - проведення суб'єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі / книзі обліку доходів і витрат / книзі обліку доходів / фіскальному звітному чеку / розрахунковій квитанції;

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Положення № 148 суб'єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Суб'єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно з п. 11 розділу ІІ Положення № 148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО / занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Абзацом 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Таким чином, контролюючим органом встановлено та підтверджено судом, що позивачем не оприбутковано готівкову виручку в книзі обліку доходів та витрат за 25 червня 2018 року в розмірі 10140,00 грн. Крім того, позивач у поясненнях підтвердив, що книгу обліку доходів останній раз заповняв 11 липня 2018 року та надати її для перевірки не може. Санкція за дане порушення становить 50700,00 грн. (п'ятикратний розмір не оприбуткованої суми).

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ГУ ДФС у Закарпатській області доведено правомірність проведення перевірки та оскарженого податкового - повідомлення рішення, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52) про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька