Справа № 0440/6065/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2018 року Справа № 0440/6065/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 р. провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 12.06.2018 року про призначення пільгової пенсії за списком №2. При цьому позивач надав усі необхідні документи, в тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Тобто для призначення позивачу пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем були дотримані усі необхідні умови: на момент звернення він досягнув 55-річного віку, його загальний трудовий стаж склав більше 27 років, в тому числі 12 років 7 місяців стажу на роботах, передбачених списком №2 переліку професій та посад, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення (при необхідних 12 р. 6 міс.). Крім того, за поясненнями позивача, у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», його звернення за пенсією відбулося у встановлений трьохмісячний термін з дня досягнення права на пенсію, тому він має право на призначення пенсії з 03.06.2018 року.
ОСОБА_1 зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) листом від 27.06.2018 р. № 850/03-18 повідомило останнього, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.
Ураховуючи вищезазначене, позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови у призначені пенсії, та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п.п.3 п. 2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.06.2018 року, зарахувавши при призначенні пенсії додатково до підтвердженого управлінням стажу в якості пільгового стажу за списком № 2 період його роботи зі шкідливими умовами праці з 08.07.1985 року по 12.08.1985 року каменярем, а з 12.08.1985 року по 21.02.1998 року - монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, що є роботою зі шкідливими умовами праці за списком № 2.
12.06.2018 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
Відповідач, посилаючись на положення ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, зазначив, що для призначення пільгової пенсії за списком №2 необхідна сукупність таких умов: досягнення 55 років, 30 років загального стажу, 12,6 років пільгового стажу, підтвердженого атестацією робочих місць. Крім того, монтажники по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2. Муляри користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 за умови, що вони постійно працювали в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад.
За поясненнями відповідача, для призначення пенсії на пільгових умовах позивач надав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області довідку, уточнюючу пільговий характер роботи від 16.07.2008 року № 11-407, видану підприємством ВАТ «Нікопольбуд». Останнє було ліквідоване 10.09.2008 року і до моменту ліквідації його очолював ОСОБА_2 (голова комісії з припинення), а надана позивачем довідка була підписана головою правління ОСОБА_3 З урахуванням цього, відповідач прийшов до висновку про те, що зарахувати до пільгового стажу період роботи з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року на підприємстві ВАТ «Нікопольбуд» у нього немає законних підстав, а інші довідки, що підтверджують пільговий характер роботи, в матеріалах пенсійної справи відсутні.
Також відповідач зазначив, що у нього немає можливості зарахувати вказаний період роботи до загального страхового стажу, бо у записах трудової книжки відсутній запис про перетворення тресту «Нікопольбуд» у ВАТ «Нікопольбуд» та на печатці, якою завірено запис про звільнення, неможливо визначити повну назву підприємства. При цьому відповідач зауважив, що для можливого підтвердження страхового стажу управління рекомендувало ОСОБА_1 звернутися до ТОВ «Юридично-архівне бюро «Легіс» (м.Дніпро), де на зберіганні знаходяться накази голови правління з особового складу за 1995 - 2002 роки, 2004 - 2005 роки та розрахунково-платіжні відомості, особові рахунки за 1995 - 2004 роки ВАТ «Нікопольбуд».
З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 14 років 11 місяців 19 днів. Тобто такий загальний стаж недостатній для призначення пільгової пенсії за списком № 2.
Відтак, з посиланням на відповідні норми чинного пенсійного законодавства, та враховуючи зазначене вище, відповідач просить суд в задоволенні пред'явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В судове засідання, призначене на 03.09.2018 року, сторони не з'явились. При цьому в матеріалах справи наявні відомості про вручення судової повістки сторонам, та від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності останнього.
З урахуванням положень ст. 229 КАС України, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст. ст. 192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи, безпосередньо 03.09.2018 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 КАС України, враховуючи неявку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
12.06.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії, згідно з п.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області листом від 27.06.2018 року за вих.№850/03-18 повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пільгової пенсії, бо його загальний стаж, без урахування періоду з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року на ВАТ «Нікопольбуд», складає 14 років 11 місяців 19 днів. Однак, його недостатньо для призначення пільгової пенсії за списком № 2. Адже за положеннями п. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж роботи має становити не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. А за відсутності необхідного страхового стажу 30 років пенсія за віком на пільгових умовах у період звернення з 01.04.2018 року по 31.03.2019 року призначається за наявності у чоловіків страхового стажу 27 років.
При цьому зазначено, що для можливого підтвердження страхового стажу за період роботи з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року на підприємстві на підставі довідки уточнюючого пільгового характеру роботи від 16.07.2008 року №11-407, видана підприємством ВАТ «Нікопольбуд», яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, рекомендовано звернутись до ТОВ «Юрилично-архівне бюро «Легіс» (м. Дніпро), де на зберіганні знаходяться накази голови правління з особового складу за 1995 - 2002, 2004 - 2005 роки та розрахунково-платіжні відомості та особові рахунки за 1995 - 2004 роки у ВАТ «Нікопольбуд».
На підставі зазначеного вище, у призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 24 Конституції України, гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Згідно з вимогами ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.
Згідно з п. 20 вказаної Постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до абз.2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
До стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об'єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора;
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;
г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв'язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання;
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;
е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;
є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;
ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;
з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відтак, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зважаючи на п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 від 29 липня 1993 року, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 від 29 липня 1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до норм Постанови «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члену колгоспу.
Трудові книжки відкриваються на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. В трудову книжку колгоспника вносяться такі дані: відомості про колгоспника: прізвище, ім'я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: зарахування до членів колгоспу, припинення членства в колгості; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу; відомості про трудову участь: визначення річного мінімуму трудової участі в колективному господарстві та її виконання.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Загальною Декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Крім того, у тексті наведеного вище рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, є цілком неприйнятним, оскільки користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві, так і відзиві до неї, суд зазначає наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови в призначені пенсії ОСОБА_1, відповідно до норм ст. 114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стало не включення до загального трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року каменярем у період з 08.07.1985 року по 12.08.1985 року, а з 12.08.1985 року по 21.02.1998 року - монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій. При цьому суд бере до уваги те, що позивач у зазначений спірний період загального трудового стажу не працював муляром, бо як встановлено судом та про це зазначено вище, працював каменярем та монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій у тресті «Нікопольбуд», який було реорганізовано у ВАТ «Нікопольбуд».
При цьому, відповідачем було зазначено в порушення п. 2 cт. 114 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», якою визначено, що право на пільгову пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності необхідного страхового стажу 30 років, пенсія за віком на пільгових умовах у період звернення з 01.04.2018 року по 31.03.2019 року призначається за наявності у чоловіків страхового стажу 27 років.
Так, відповідачем було протиправно не враховано до загального трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року, а саме: каменярем у період з 08.07.1985 року по 12.08.1985 року та з 12.08.1985 року по 21.02.1998 року - монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій у тресті «Нікопольбуд», який було реорганізовано у ВАТ «Нікопольбуд» (наказ № 34 від 18.01.1995 року). Це підтверджується копіями довідки, що уточнює особливий характер робіт або умов праці, що необхідні для призначення пільгової пенсії Державної будівельної корпорації «Укрбуд» ВАТ «Нікопольбуд», а також наказу корпорації «Укрбуд», концерну «Дніпробуд» ВАТ «Нікопольбуд» від 01.09.1995 року № 146 та актом від 01.09.1995 року.
При цьому, суд зазначає, що з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що останній дійсно в період з 08.07.1985 року по 12.08.1985 року працював каменярем, та з 12.08.1985 року по 21.02.1998 року - монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій у тресті «Нікопольбуд», який в подальшому було реорганізовано у ВАТ «Нікопольбуд».
Відтак, суд зазначає, що відповідач відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, відмовляючи позивачу в призначені пенсії за віком, діяв не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, не запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована така відмова.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі №172/178/17 (2-а/172/21/2017) (адміністративне провадження №К/9901/3499/17), в якій зазначається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної робот, то для підтвердження соціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про обґрунтування позивачем належними доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до загального трудового стажу період роботи позивача з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року. У свою чергу, урахуванням зазначеного періоду до загального трудового стажу ОСОБА_1, останній має право на призначення йлому пільгової пенсії за списком № 2.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, пільгової пенсії за списком № 2.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, пенсію на пільгових умовах на підставі п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.06.2018 року, зарахувавши при призначенні пенсії в якості пільгового стажу за списком № 2 період роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, каменярем та монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 08.07.1985 року по 21.02.1998 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова