Справа № 344/5158/17
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5158/17
Провадження № 2-а/344/166/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Антоняка Т.М.,

секретаря - Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 БУПП м. Івано-Франківська лейтенанта поліції Федоришин У.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до інспектора роти №2 БУПП м. Івано-Франківська лейтенанта поліції Федоришин У.М. Вимогами позову просить скасувати постанову серії АР № 781068 від 01.04.2017 року, винесену інспектором роти №2 БУПП м. Івано-Франківська Федоришин У.М. по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії АР № 781068 від 01.04.2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, що 01 квітня 2017 року о 15 год. 45 хв. в м. Івано-Франківську, проїжджаючи перехрестя вулиць Миколайчука-Івасюка, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч), чим порушив п. 8.4 г ПДР України. Позивач вважає, що при складанні постанови відповідачем було порушено вимоги щодо процедури розгляду справи та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зокрема зазначає, що він не порушував ПДР України, так як ніякої суцільної лінії та відповідного дорожнього знаку, який би забороняв розворот чи вказував напрямок руху, не було, про що він повідомив працівнику УПП. Натомість інспектор вніс до постанови необґрунтовані припущення, що свідчить про його упереджене ставлення при розгляді справи та винесенні постанови.

В судове засідання позивач не прибув, подавши заяву про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача не прибув в судове засідання, в матеріалах справи наявний відзив на адміністративний позов.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 781068 від 01.04.2017 року, винесеної інспектором роти №2 БУПП м. Івано-Франківська Федоришин У.М. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Зокрема, у постанові зазначено, що 01.04.2017 року, о 15 год. 45 хв., у м. Івано-Франківську, проїжджаючи перехрестя вул. Миколайчука-Івасюка, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч), чим порушив п. 8.4 г ПДР України (а.с. 5).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 4-5ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, системно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 формально вбачається вина в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Проте захід стягнення, застосований до позивача постановою відповідача, суд вважає занадто суворим.

Дане порушення, на думку суду, є незначним, оскільки виявлене порушення не потягло і не могло потягти за собою ніяких негативних наслідків, не спричинило створення аварійної обстановки і протиставлюваних, зворотних доказів суду надано не було.

При цьому суд виходить з того, що правосуддя в Україні має здійснюватися на засадах принципів справедливості та індивідуалізації, за яких формальний момент, не може превелювати над фактичним.

Суд, при вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення виходить, із вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення та враховуючи обставини що пом'якшують відповідальність, а саме: відсутність будь-яких негативних наслідків, суд вважає за можливе і необхідне, змінити захід стягнення, що накладений постановою серії АР № 781068 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді попередження, що, в свою чергу, буде співмірним вчиненому позивачем адміністративному правопорушенню, а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню ним нових правопорушень і в повній мірі відповідатиме меті адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 286 КАС України, ст. ст. 33, 126, 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до інспектора роти №2 БУПП м. Івано-Франківська лейтенанта поліції Федоришин У.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі- задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, що накладений постановою серії АР № 781068 від 01.04.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді попередження.

В решті вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоняк Т.М.