Справа № 826/7605/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Справа № 826/7605/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Зінченко О.В.,

представника відповідача Червонописької Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Статус Буд-Плюс»

до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного

контролю міста Києва виконавчого органу

Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними і скасування наказів,

зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Буд-Плюс» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування з моменту прийняття наказу відповідача від 03.03.2018 р. № 48 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності»;

- визнання протиправним та скасування з моменту прийняття наказу відповідача від 16.03.2018 р. № 64 «Про внесення змін до наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності» від 03.03.2018 р. № 48»;

- зобов'язання відповідача вжити заходи щодо внесення інформації до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів щодо чинності документів декларативного характеру, які були виключені на підставі наказу від 03.03.2018 р. № 48 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності» (зі змінами, внесеними наказом від 16.03.2018 р. № 64).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що проектна документація позивача розроблена з порушенням державних будівельних норм, стандартів і правил та з порушенням містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, а тому, на думку апелянта, позивачем наведено недостовірні дані у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації.

Крім того, апелянт вважає, що задовольнивши даний адміністративний позов, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження Департаменту.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта та правильності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції, а також наголошує на тому, що ним було вказано достовірні відомості в деклараціях, що об'єкт, який ним будується, не є самочинним будівництвом, земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови, тобто відповідає цільовому призначенню будівництва, а також, що накази про скасування декларацій були прийняті відповідачем без проведення жодної перевірки, що є не допустимим, суперечить чинному законодавству та практиці Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Буд-Плюс» () є замовником будівництва на об'єкті: «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д; м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Д».

Проектна документація розроблена позивачем, під керівництвом головного архітектору проекту Седака Дениса Юрійовича та затверджена наказом позивача від 25.11.2016 № 25/11; авторський нагляд здійснює ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат Серія НОМЕР_1); генеральний підрядник - ТОВ «СТАТУС БУД-ПЛЮС» (позивач).

Відповідачем відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VІ та Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461, було зареєстровано подані позивачем:

1) декларації про початок виконання будівельних робіт:

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (перша черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-Д, - будинок № 1); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Д» № КВ 05 від 17.02.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (друга черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-Г - будинок № 2); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Г» № КВ 54 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (третя черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-Б - будинок № 3); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Б» № КВ 38 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (четверта черга будівництва - вул. Малоземельна, 75 - будинок № 4); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75» № КВ 18 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (п'ята черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-А - будинок № 5); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-А» № КВ 89 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (шоста черга будівництва - вул. Центральна, 21, - будинок № 6); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 21» № КВ 85 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (сьома черга будівництва - вул. Центральна, 19, - будинок № 7); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 19» № КВ 75 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (восьма черга будівництва - вул. Центральна, 21-А, - будинок № 8); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 21-А» № КВ 61 від 06.12.2016;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-ЕЗ, 75-Г, 75-Д, (дев'ята черга будівництва - вул. Центральна, 21-А, - будинок № 9); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 21-А» № КВ 62 від 02.06.2017;

2) декларації про готовність об'єктів до експлуатації:

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (перша черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-Д - будинок № 1); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Д» № КВ 92 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (друга черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-Г - будинок № 2); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Г» № КВ 66 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (третя черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-Б - будинок № 3); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-Б» № КВ 91 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (четверта черга будівництва - вул. Малоземельна, 75 - будинок № 4); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75» № КВ 08 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (п'ята черга будівництва - вул. Малоземельна, 75-А, - будинок № 5); м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75-А» № КВ 29 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д. (шоста черга будівництва - вул. Центральна, 21, - будинок № 6); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 21» № КВ 05 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (сьома черга будівництва - вул. Центральна, 19, - будинок № 7); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 19» № КВ 77 від 09.06.2017;

- «Будівництво зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Центральна, 19, 21, 21-А та вул. Малоземельна, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д, (восьма черга будівництва - вул. Центральна, 21-А, - будинок № 8); м. Київ, Дарницький район, вул. Центральна, 21-А» № КВ 93 від 09.06.2017.

У вказаних деклараціях позивачем як замовником зазначено, зокрема відомості стосовно договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію), серія та номер 794, укладеного 06.06.2016 р. між ТОВ «БК «БУД» як власником земельної ділянки, що належить йому згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, номер запису 13861458 від 22.03.2016 р.), і ТОВ «СТАТУС БУД-ПЛЮС» як землекористувачем.

Згідно з цим договором власник передає в користування землекористувачу земельну ділянку з кадастровим номером :90:926:0025, що розташована за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Малоземельна, 75, 75-а, 75-б, 75-в, 75-г, 75-д, з метою будівництва багатоквартирного житлового будинку.

При цьому, земельна ділянка кадастровий номер :90:926:0025 належить до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови».

27.10.2017 р. на адресу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) від ГО «садове місто» надійшов лист № 27, в якому зазначено про початок виконання будівельних робіт по об'єкту будівництва по вул. Центральній, 19, 21, 21-а та вул. Малоземельній, 75, 75-а, 75-6, 75-в, 75-г, 75-д у Дарницькому районі м. Києва (кадастровий номер :90:926:0025).

Листом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) від 22.12.2017 № 4 у відповідь на вказаний лист було повідомлено, що рішенням КМР земельні ділянки на вул. Малоземельній, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д у Дарницькому районі м. Києва були передані у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд.

03.03.2018 р. відповідачем прийнято наказ № 48 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до I-III категорії складності», яким скасовано реєстрацію вищевказаних декларацій про початок виконання будівельних робіт, а також доручено Управлінню дозвільних процедур забезпечити невідкладне направлення копії даного наказу до ДАБІ України для виключення запису щодо реєстрації таких декларацій з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

16.03.2018 р. відповідачем прийнято наказ № 64 «Про внесення змін до наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до I-III категорії складності» від 03.03.2018 № 48», яким внесено зміни до п. 18 наказу від 03.03.2018 р. № 48 шляхом доповнення його після слів та цифр: «від 09.06.2017 № КВ 93» словами та цифрами: «а також повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.03.2017 № КВ 06, від 16.03.2017 № КВ 14, від 16.03.2017 № КВ 22, від 02.06.2017 № КВ 44, від 02.06.2017 № КВ 80, від 02.06.2017 № КВ 65, від 16.03.2017 № КВ 18, від 16.03.2017 № КВ 0».

Позивач, вважаючи зазначені накази протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язковою передумовою для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт є проведення перевірки та оформлення її результатів у порядку, визначеному законодавством, однак оскаржувані позивачем накази щодо скасування реєстрації декларацій про початок виконання ним будівельних робіт прийняті відповідачем без проведення перевірки, без оформлення її результатів та з порушенням строків, протягом яких він мав перевірити достовірність задекларованих позивачем даних.

Крім того, судом наголошено, що спірний об'єкт розміщений на земельній ділянці за відповідним цільовим призначенням, що позивачем було вказано достовірні відомості в поданих ним деклараціях, що фізичними та юридичними особами розпочато процедуру реєстрації права власності на квартири у житлових будинках по вул. Центральній, 19, 21, 21-а та вул. Малоземельній, 75, 75-а, 75-6, 75-в, 75-г, 75-д у Дарницькому районі м. Києва, оскільки останні були введені в експлуатацію на підставі скасованих відповідачем декларацій, а також, що відповідач не довів наявності у даного об'єкта ознак самочинного будівництва.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V), «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-XIV (далі - Закон № 687-XIV), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 877-V врегульовано правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

У відповідності до ст. 2 зазначеного Закону він поширюється, зокрема й на заходи нагляду та контролю в галузі містобудівної діяльності, що здійснюються органами ДАБІ.

У ст. 1 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Статтею 10 Закону № 687-XIV визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.05.2011 р. № 553 на виконання положень зазначеного Закону затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, яким визначається процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб'єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб'єктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) на об'єктах будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, пункту 3 статті 22 «Прикінцеві положення» Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 3 Закону № 877-V регламентовано основні принципи державного нагляду (контролю), зокрема:

- об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю),

- здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом;

- здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічні правові положення закріплені у п.7 Порядку № 553.

Крім того, у ч. 2 п. 7 порядку № 553 визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Згідно з п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ч. 1, 2, 3, 6 ст. 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VІ.

У п. 2 ч. 1 ст. 34, ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону № 3038-VІ у редакції, що діяла на час реєстрації декларацій, визначено, що замовник мав право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надавалось замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводив орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі:

1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт;

2) наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства, невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю;

4) скасування містобудівних умов та обмежень;

5) виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта;

6) виконання будівельних робіт, не передбачених згідно з декларацією про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VІ у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У ч. 7 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов'язків суб'єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб'єкта господарювання.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру здійснення державного нагляду та контролю у сфері містобудівної діяльності, неухильне виконання якої контролюючими органами є основною гарантією дотримання принципів державного архітектурно-будівельного контролю та забезпечення непорушності прав і законних інтересів підконтрольних суб'єктів.

При цьому, передумовою для застосування контролюючими органами будь-яких заходів реагування має бути проведення відповідної перевірки, призначеної з дотриманням вимог законодавства, та оформлення її результатів належним чином.

Перевіряючи доводи апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувані позивачем у даній справі накази від 03.03.2018 р. № 48 та від 16.03.2018 р. № 64 щодо скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт прийняті відповідачем без проведення жодної перевірки, без дослідження у законодавчо визначеному порядку відповідних дозвільних та правовстановлюючих документів, без встановлення правопорушення у відповідності до законодавства, що саме по собі вказує на їх безпідставність та неправомірність.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 826/20445/16, від 14.03.2018 р. у справі № 814/1914/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковою для врахування апеляційним судом при вирішенні даної справи.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, законодавством встановлено трьохмісячний термін, протягом якого має бути здійснена перевірка достовірності відомостей забудовника щодо початку будівельних робіт, який в даному випадку відповідачем був порушений.

Отже, спірні накази не мають належного правового підґрунтя, прийняті відповідачем з грубими порушеннями процедури, принципу належного урядування, приписів ст. 41 Закону № 3038-VI, ст. 6 Закону № 877-V та п. 7 Порядку № 553.

При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини, закріплену в рішенні від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що стверджуючи про наявність в об'єкта позивача ознак самочинного будівництва, відповідач ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження будь-яких доказів, у відповідності до ст. 376 ЦК України, не надав.

Натомість, матеріалами справи підтверджується здійснення позивачем будівельних робіт на земельній ділянці з належним цільовим призначенням - для житлової та громадської забудови, яка використовується ним на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію).

Більш того, апеляційний суд відзначає, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що фізичними та юридичними особами вже навіть розпочато процедуру реєстрації права власності на квартири у житлових будинках по вул. Центральній, 19, 21, 21-а та вул. Малоземельній, 75, 75-а, 75-6, 75-в, 75-г, 75-д у Дарницькому районі м. Києва, оскільки останні були введені в експлуатацію на підставі скасованих декларацій, окремими особами вже зареєстровано право власності на майно, яке відповідач вважає самочинним будівництвом, що суперечить приписам ч. 2 ст. 376 ЦК України та вказує на порушення відповідачем, крім іншого, принципу здійснення державного нагляду (контролю) на основі оцінки ризиків та доцільності, регламентованого статтею 3 Закону № 877-V.

Крім того, відповідачем також не доведено дотримання балансу приватних та публічних інтересів при прийнятті спірних наказів.

Водночас, колегія суддів також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 23.09.1982 р. по справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» та від 11.03.2003 р. «Новоселецький проти України», від 01.06.2006 р. по справі Федоренко проти України», в яких ЄСПЛ наголошує на необхідності дотримання справедливої рівноваги між інтересами публічними та приватними шляхом забезпечення пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою.

При цьому, доводи апелянта про те, що проектна документація позивача розроблена з порушенням державних будівельних норм, стандартів і правил та з порушенням містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, а тому, на думку апелянта, позивачем наведено недостовірні дані у деклараціях про початок виконання будівельних робіт не ґрунтуються на результатах перевірки, проведеної у відповідності до вимог чинного законодавства, не доводять наявності підстав, визначених у ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VІ, що є необхідною умовою для скасування реєстрації декларації, та не підтверджують правомірності прийняття відповідачем оскаржуваних наказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправними і скасування наказів від 03.03.2018 р. № 48 та від 16.03.2018 р. № 64 і зобов'язання відповідача вжити заходи щодо внесення інформації до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів щодо чинності документів декларативного характеру, які були виключені на підставі зазначеного наказу від 03.03.2018 р. № 48.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що саме такий спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивача є повним, ефективним та доцільним за даних обставин.

Разом з тим, у рішенні від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Крім того, у рішенні від 10.04.2008 р. по справі «Вассерман проти Росії» Європейський суд з прав людини також наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Доводи апелянта про те, що задовольнивши даний адміністративний позов, суд першої інстанції втрутився в його дискреційні повноваження, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки приймаючи оскаржувані накази про скасування реєстрації декларацій, відповідач реалізував надані йому дискреційні повноваження і на теперішній час, з огляду на вищевстановлені обставини цієї справи, у відповідача відсутня альтернатива поведінки.

Водночас, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, застосування у даній справі способу захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача вжити заходів щодо внесення інформації до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів щодо чинності документів декларативного характеру, які були виключені на підставі наказу від 03.03.2018 р. № 48, не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та відповідає завданням адміністративного судочинства, регламентованим ст. 2 КАС України.

Проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності прийняття ним спірних наказів та не спростував правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 21 листопада 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: