Справа № 1640/3250/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3250/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про:

- визнання протиправними дій Кременчуцького ОУПФУ щодо призначення пенсії без врахування всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, без врахування заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками, а також щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1;

- визнання протиправним рішення Кременчуцького ОУПФУ від 21.07.2017 №403 про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1;

- зобов'язання Кременчуцького ОУПФУ перерахувати розмір пенсії за віком з 30.04.2014 з врахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками №Г-891/02-04/1 і №Г-892/02-04/1 від 18.03.2011, з доплатою за понаднормовий стаж та підвищенням відповідно до частини 1 статті 28, частини 3 статті 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до частин 1, 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням компенсації втрати частини доходів, як непрацюючому пенсіонеру, з надбавкою до пенсії як дитині війни, та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Кременчуцького ОУПФУ щодо призначення ОСОБА_1 пенсії без врахування всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, при тому, що разом із заявою від 30.04.2014 про призначення пенсії останньою було надано оригінали трудової книжки та архівних довідок, що підтверджують стаж та заробітну плату. Поряд з цим, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії за віком у зв'язку із закінченням 16.12.2015 терміну дії її паспорта громадянина України для виїзду за кордон. 16.05.2017 ОСОБА_1 до управління було направлено заяву про перерахунок пенсії та поновлення виплати пенсії, до якої додано нотаріально засвідчену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданого 21SR від 02.02.2017 зі строком дії до 02.02.2027, однак управління безпідставно відмовило останній у такому поновленні.

10.10.2018 відповідач надав відзив на позов, в якому вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 37-38). Посилається на те, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються особою тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію. Зазначає, що до Кременчуцького ОУПФУ рекомендованим листом надійшла заява про поновлення пенсії гр. ОСОБА_1, до якої було додано: нотаріально завірену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданий 02.02.2017, дійсний до 02.02.2027 з відміткою про постійне місце проживання в Державі Ізраїль. Відтак, управління рішенням від 21.07.2017 №403 вирішило відмовити в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з порушенням вимог пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (поновлення) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо подання заяви особисто до управління ПФУ за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії та відсутності документів, які підтверджують фактичне проживання (реєстрацію) в Кременчуці.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явились, будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача у прохальній частині позовних вимог просив розглядати справу за його відсутності, а відповідач про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Згідно з частиною дев'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.

ОСОБА_1 до грудня 1993 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. У подальшому ОСОБА_1, яка є громадянкою України, виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де досягла пенсійного віку.

30.04.2014 представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в м. Кременчуці із заявою встановленого зразка про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. До заяви представником були додані документи, необхідні для вирішення питання про призначення пенсії, а саме: оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, копія картки платника податків, копії нотаріально посвідчених довіреності і паспорта, копія трудової книжки, копія паспорта представника, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру представника.

УПФ України в м. Кременчуці було розглянуто заяву та 12.05.2014 року винесено рішення №183, відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв'язку зі відсутністю документів, що підтверджують факт проживання (реєстрації місця проживання) в Україні.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Вказані обставини встановлені в судовому рішенні Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17.12.2014 у справі №537/5993/14-а, що набрало законної сили, та не потребують доказування.

Так, постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.12.2014 у справі №537/5993/14-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015, позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФ України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання протиправними рішень та спонукання до вчинення дій задоволено; визнано протиправним рішення УПФ України в м. Кременчуці Полтавської області №183 від 12.05.2014 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов'язано УПФ України в м. Кременчуці Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі заяви її представника від 30.04.2014 та виплачувати її відповідно до чинного законодавства.

Рішенням від 16.02.2015 №72 про призначення пенсії управлінням не зараховано стаж роботи, зазначений у трудовій книжці ОСОБА_1 за період з 03.10.1956 по 15.09.1957, з 17.04.1978 по 17.01.1986 в зв'язку з порушенням Інструкції з ведення трудових книжок щодо внесення записів (а.с. 54).

Рішенням від 16.02.2015 №73 про призначення пенсії управлінням при розрахунку розміру пенсії не враховано надані довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1 від 18.03.2011 в зв'язку з відсутністю документів про зміну прізвища з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 55).

Згідно протоколу пенсійного органу від 17.02.2015 №4 при призначенні пенсії ОСОБА_1 враховано страховий стаж 27 років 6 місяців 26 днів та призначено пенсію довічно в розмірі 949,00 грн на місяць (а.с. 41).

Листом від 29.02.2016 №3705/02-09 УПФ України в м. Кременчуці Полтавської області проінформувало представника ОСОБА_2 про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 16.12.2015, у зв'язку із закінченням строку дії її паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та роз'яснило, що поновлення виплати пенсії буде здійснено за умови звернення до управління з паспортом з відміткою про продовження терміну його дії (а.с. 26).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1055 реорганізовано шляхом злиття: управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі, управління Пенсійного фонду України в Козельщинському районі та утворено - Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України.

У відповідь на лист від 29.02.2016 №3705/02-09 ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького ОУПФУ із особистою заявою від 16.05.2017 про призначення/перерахунок пенсії шляхом її направлення до управління засобами поштового зв'язку (а.с. 80). У заяві позивач просила перерахувати її пенсію з дати призначення - 30.04.2014 в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, з врахуванням наданих 30.04.2014 довідок по заробітній платі для обчислення пенсії, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, поновити виплату пенсії з дати припинення виплати - 17.12.2015. До зазначеної заяви ОСОБА_1 додала нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданого 21SR від 02.02.2017 зі строком дії до 02.02.2027.

За результатами розгляду вказаної заяви, Кременчуцьким ОУПФУ прийнято рішення від 21.07.2017 №403, яким відмовлено в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням вимог пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (поновлення) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, щодо подання заяви особисто до управління ПФУ за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а також відсутністю документів, які підтверджують фактичне проживання (реєстрацію) в Кременчуці (а.с. 79).

Не погодившись із діями Кременчуцького ОУПФУ щодо призначення пенсії без врахування всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, без врахування заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками, а також щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 рішенням від 21.07.2017 №403, позивач звернулася до суду за даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії за віком ОСОБА_1) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з статтею 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Звертаючись із заявою про призначення пенсії від 30.04.2014 ОСОБА_1 до управління надала копію трудової книжки від 06.12.1955 (а.с. 50-53).

Як слідує зі змісту трудової книжки ОСОБА_1, у ній містяться записи про роботу останньої на Кременчуцькій табачній фабриці з 03.10.1956 по 10.10.1960, а також про роботу в Кременчуцькому міському агентстві "Союзпечать" з 17.04.1978 по 17.01.1986.

За змістом рішення від 16.02.2015 №72, зараховуючи при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 15.09.1957 по 10.10.1960 та не зараховуючи до стажу роботи останньої періоду з 03.10.1956 по 15.09.1957 та з 17.04.1978 по 17.01.1986 пенсійний орган виходив з того, що вчинені у трудовій книжці записи містять недоліки: - в наказі про зарахування на роботу на Кременчуцьку табачну фабрику відсутня дата видання наказу про зарахування на роботу, що є порушенням Інструкції з ведення трудових книжок; - в місяці прийняття на роботу в Кременчуцьке міське агентство "Союзпечать" (04) зроблено незавірене виправлення та відсутній наказ про звільнення з роботи та дата видачі наказу, що є порушенням Інструкції з ведення трудових книжок.

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічно за змістом пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд вважає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі справа № 490/12392/16-а.

За викладених обставин, на переконання суду, відповідач безпідставно та необґрунтовано прийняв рішення від 16.02.2015 №72 в частині неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 в Кременчуцькій табачній фабриці періоду з 03.10.1956 по 15.09.1957 та в Кременчуцькому міському агентстві "Союзпечать" періоду з 17.04.1978 по 17.01.1986.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною 1 статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За змістом пункту 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (поновлення) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (в редакції, чинній на момент призначення пенсії за віком ОСОБА_1, далі Порядок - №22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження; г) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Матеріали справи свідчать, що 30.04.2014 ОСОБА_1 звернулася за призначенням пенсії за віком та надала довідки про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1, а також довідку про стаж роботи від 18.03.2011 №Г-890/02-04/1 за період з 20.01.1986 по 02.08.1993, які видані трудовим архівом архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на прізвище "ОСОБА_1" (а.с. 56-58).

За змістом рішення від 16.02.2015 №73, призначаючи пенсію за віком ОСОБА_1 без врахування довідок про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1, пенсійний орган керувався відсутністю документів про зміну прізвища заявниці з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 55).

Відповідно до пункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (чинної на час внесення до трудової книжки позивача записів про зміну прізвища) зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження вносяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) із посиланням на номер і дату цих документів.

Вказані ??зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки, завіряються підписом керівника підприємства або уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На переконання суду, зміна прізвища позивача підтверджується відповідним записом у її трудовій книжці. Так, на титульній сторінці трудової книжки ОСОБА_1 мається запис про виправлення прізвища з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" згідно з паспортом НОМЕР_3 від 28.11.1977, який скріплений відповідною печаткою (а.с. 50).

Відтак, враховуючи ту обставину, що при прийнятті рішення від 16.02.2015 №73 щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 без врахування довідок про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1 пенсійний орган керувався лише відсутністю документів про зміну прізвища заявниці з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", не вказуючи, при цьому, на будь які недоліки в оформленні зазначених довідок чи невідповідність зазначених в них даних фактичним обставинам, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість прийняття рішення від 16.02.2015 №73 в частині неврахування при призначенні пенсії довідок про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1.

В спірному випадку позивачем заявлено вимогу про визнання протиправними дій Кременчуцького ОУПФУ щодо призначення пенсії за віком без врахування всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, без врахування заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками, при тому, що правові наслідки для ОСОБА_1 мають саме безпідставно прийняті рішення від 16.02.2015 №72 в частині неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 в Кременчуцькій табачній фабриці періоду з 03.10.1956 по 15.09.1957 та в Кременчуцькому міському агентстві "Союзпечать" періоду з 17.04.1978 по 17.01.1986 та рішення від 16.02.2015 №73 в частині неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідок про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1.

Таким чином, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог в частині визнання дій протиправними та задля ефективного відновлення прав позивача визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 16.02.2015 №72 в частині неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 в Кременчуцькій табачній фабриці періоду з 03.10.1956 по 15.09.1957 та в Кременчуцькому міському агентстві "Союзпечать" періоду з 17.04.1978 по 17.01.1986 та рішення від 16.02.2015 №73 в частині неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідок про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій Кременчуцького ОУПФУ щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 та визнання протиправним рішення від 21.07.2017 №403 про відмову в поновленні виплати пенсії за віком останній, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У відповідності до частини третьої статті 25 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Таким чином, кожен громадянин України має право на вільний вибір свого місця проживання, в тому числі й за кордоном, зі збереженням всіх конституційних прав, у тому числі й права на соціальний захист, що включає право на забезпечення громадянина у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 49 цього Закону визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

За змістом статті 51 названого Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з цим, Конституційний Суд України у Рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, речення другого статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, у пункті 3.3 мотивувальної частини згаданого Рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

За приписами частини 2 статті 1 Закону України від 21.01.1994 №3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 2 цього Закону, документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Перш за все, суд зауважує, що у межах даного судового провадження відсутні підстави для розгляду судом питання про наявність у позивача права на одержання пенсійних виплат в Україні з огляду на його постійне проживання у Державі Ізраїль, оскільки відповідне питання вирішено на користь позивача за результатами розгляду Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області справи №537/5993/14-а та суд не знаходить підстав для відступу від правових висновків, викладених у постанові від 17.12.2014 у згаданій справі, що набрала законної сили.

Доводи відповідача у відзиві на позов про відсутність підстав для виплати пенсії ОСОБА_1 обґрунтовані посиланням на приписи статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є безпідставними та спростовуються висновками Конституційного Суду України, викладеними у Рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009, що наведені судом вище.

Суд звертає увагу на те, що з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу органи ПФУ мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Аналогічний висновок щодо застосування згаданих норм права наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №577/50/17-а, що враховується судом з огляду на приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, предметом цього спору є, зокрема, правомірність дій та рішення відповідача щодо призупинення виплати пенсії з 16.12.2015 у зв'язку із закінченням терміну дії паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон.

Суд зазначає, що закінчення терміну дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон не позбавляє громадянина України гарантованих прав та не ставить особу у положення коли він позбавляється громадянства.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №235/4162/17 зазначив, що наведений у частині 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вказаний перелік передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

У преамбулі до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Постанова правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, на яку посилається відповідач, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому не може обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та будь-яким іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії як відсутність (закінчення строку дії) документів, що засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії позивачу.

Порядком №22-1 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії) передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії (п.1.5 Порядку№22-1).

У пункті 2.9 Порядку №22-1 зазначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 2.22 Порядку №22-1 передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

В рішенні про відмову в поновленні виплати пенсії від 21.07.2017 №403 Кременчуцьке ОУПФУ посилається на те, що позивачем до заяви про поновлення виплати пенсії не додано документи, які підтверджують фактичне проживання (реєстрацію) в м. Кременчуці, а також недотримано останньою вимог пункту 1.5 Порядку №22-1 щодо подання заяви особисто.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто звернулася до Кременчуцького ОУПФУ із заявою від 16.05.2017 про поновлення виплати пенсії шляхом її направлення до управління засобами поштового зв'язку (а.с. 80). Вказана заява зареєстрована управлінням 19.05.2017 під вх.№8496/03.

Слід зазначити, що до заяви про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 було додано нотаріально засвідчену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданого 21SR від 02.02.2017 зі строком дії до 02.02.2027, в якому зазначено дату народження останньої, що підтверджує її вік, а також в ньому міститься відмітка, що позивач перебуває на обліку посольства України в Державі Ізраїль та постійно проживає в Ізраїлі, що, на думку суду, повністю відповідає вимогам, зазначеним у Порядку №22-1 щодо підтвердження особи заявника, її віку та місця проживання.

При цьому, суд зауважує, що направленням управлінню нотаріально засвідченої копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон зі строком дії до 02.02.2027 позивач по суті виконала вимоги, зазначені у листі від 29.02.2016 №3705/02-09 УПФ України в м.Кременчуці Полтавської області (а.с. 26).

Відтак, на переконання суду, посилання управління у рішенні від 21.07.2017 №403, як на підставу для відмови у поновленні виплати пенсії, на відсутність документів, які підтверджують фактичне проживання (реєстрацію) в м. Кременчуці, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають положенням зазначених норм пенсійного законодавства.

Доводи відповідача стосовно порушення ОСОБА_1 при зверненні із заявою від 16.05.2017 вимог пункту 1.5 Порядку №22-1 щодо подання заяви особисто, судом оцінюються критично, оскільки ані приписи Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ані приписи Порядку №22-1 не заперечують права особи на особисте звернення до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії шляхом направлення такої заяви засобами поштового зв'язку. Крім того, у даній справі суд враховує відсутність у відповідача законних підстав для призупинення виплати пенсії позивачу з 16.12.2015.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач безпідставно та необґрунтовано рішенням від 21.07.2017 №403 відмовив ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком, а тому суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги останньої в частині визнання протиправними дій та визнання рішення протиправним шляхом визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцького ОУПФУ від 21.07.2017 №403 про відмову у поновленні виплати пенсії за віком.

Відносно позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання Кременчуцького ОУПФУ перерахувати розмір пенсії за віком з 30.04.2014 з врахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками №Г-891/02-04/1 і №Г-892/02-04/1 від 18.03.2011, з доплатою за понаднормовий стаж та підвищенням відповідно до частини 1 статті 28, частини 3 статті 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до частин 1, 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням компенсації втрати частини доходів, як непрацюючому пенсіонеру, з надбавкою до пенсії як дитині війни, та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, то суд при їх вирішенні виходить з такого.

Так, в ході розгляду справи суд дійшов висновків про протиправність та необхідність скасування рішення відповідача від 16.02.2015 №72 в частині неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 в Кременчуцькій табачній фабриці періоду з 03.10.1956 по 15.09.1957 та в Кременчуцькому міському агентстві "Союзпечать" періоду з 17.04.1978 по 17.01.1986, рішення від 16.02.2015 №73 в частині неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідок про заробітну плату від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1 та рішення від 21.07.2017 №403 про відмову у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

З огляду на це, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Кременчуцького ОУПФУ перерахувати розмір її пенсії за віком з 30.04.2014 з врахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками від 18.03.2011 №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1, та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 16.12.2015, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Кременчуцького ОУПФУ перерахувати їй розмір пенсії за віком з врахуванням доплати за понаднормовий стаж та підвищення відповідно до частини 1 статті 28, частини 3 статті 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до частин 1, 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням компенсації втрати частини доходів, як непрацюючому пенсіонеру, з надбавкою до пенсії як дитині війни, на переконання суду задоволенню не підлягають, оскільки на дату розгляду даної справи у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від нарахування компенсації втрати частини доходів, підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством, при перерахунку розміру пенсії з 30.04.2014 та при поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 з 16.12.2015. Також позивач жодним чином не обґрунтував свої вимоги в даній частині. До того ж, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв'язку з розміром пенсії, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Отже, позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили, а тому вжиття заходів судового контролю не є необхідним.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) в інтересах якої діє ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, 51931) до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика набережна, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39630, ) про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 16 лютого 2015 року №72 в частині неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 в Кременчуцькій табачній фабриці періоду з 03 жовтня 1956 року по 15 вересня 1957 року та в Кременчуцькому міському агентстві "Союзпечать" періоду з 17 квітня 1978 року по 17 січня 1986 року та від 16 лютого 2015 року №73 в частині неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідок про заробітну плату від 18 березня 2011 року №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21 липня 2017 року №403 про відмову у поновленні виплати пенсії за віком.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 за віком з 30 квітня 2014 року з врахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії згідно з наданими довідками від 18 березня 2011 року №Г-891/02-04/1 та №Г-892/02-04/1, та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 16 грудня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017.

Суддя О.В. Гіглава