Справа № 462/7041/18
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/7041/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі :

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Трипалюк А.Б.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Львові про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови, покликаючись на те, що постановою інспектора поліції від 02 листопада 2018 року на нього накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що постанова серії НК №632939 від 02 листопада 2018 року є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки інспектор поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а також припаркувавши велосипеди попереду його транспортного засобу, йому не було надано змогу підїхати вперед та усунути застосування адміністративного стягнення. Крім того, інспектором поліції не надано йому можливість скористатись його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також не здійснено розгляд справи, не досліджено докази. Просить позов задовольнити, визнати дії інспектора поліції ОСОБА_2 протиправними, постанову скасувати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.205 КАС України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №632939 від 02 листопада 2018 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 02 листопада 2018 року о 16.30 год. на вул. Гнатюка, 2 у м. Львові здійснив зупинку і стоянку на проїзній частині ближче 10 м. до пішохідного переходу, а саме 3,5м., чим порушив п.15.9 г та п.15.10.а.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точності відповідно з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Крім того, ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного суду України №1-11/2015 від 26 травня 2015 року.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №632939 від 02 листопада 2018 року, позивачем не долучено до такої постанови жодних заперечень щодо вчинення ним адміністративного правопорушення та адміністративного стягнення, а відтак, на переконання суду, інспектором поліції ОСОБА_2 у відповідності до вищевказаних норм закону складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №632939 від 02 листопада 2018 року на місці вчинення правопорушення.

Крім того, суд критично оцінює покликання позивача на те, що інспектором поліції при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №632939 від 02 листопада 2018 року не надано йому можливості скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки позивачем не вказано, якими саме правами йому не було надано можливості скористатись, а також, позивачем не було зазначено про порушення будь-яких його прав інспектором поліції при складання оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Стаття 92 Конституції України визначає, що законом України оголошується амністія. Тобто виключним правом видання акта амністії наділена Верховна Рада України. Таким чином, у разі видання Верховною Радою України акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, постанова про накладення адміністративного стягнення припиняє виконуватися.

Внаслідок наведеного, покликання позивача на те, що інспектором поліції не надано йому можливість усунути застосування адміністративного стягнення є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають нормам КупАП, зокрема, ст. 247 КУпАП, на яку покликається позивач, оскільки даною нормою та іншими нормами чинного законодавства України не передбачено усунення порушення з метою ухилення від застосування адміністративного стягнення.

Також, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, відповідачем не надано суду жодних пояснень, обґрунтувань у чому полягало інспектором поліції порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, які клопотання не були вирішені, які докази не досліджено та яких осіб та щодо яких обставин справи не було заслухано інспектором поліції.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5-10, 241-243, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Львові про скасування постанови відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш