Справа № 458/1215/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа №458/1215/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30647/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року (суддя Яворський І.О.) у справі №458/1215/16-а за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області № 120774 від 31 травня 2012 року про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" протиправним. Визнано рішення Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області №12/Ш-12 від 17 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" і Закону України "Про державну службу" протиправним. Зобов'язано Старосамбірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби час роботи на посаді бухгалтера Кривківської сільської ради з 1 серпня 1996 року по 2 січня 2002 року і здійснити перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" і Закону України "Про державну службу" з урахуванням всіх видів виплат, що включені до середньомісячного заробітку державного службовця, на які нараховано та утримано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до вимог законів, які діяли на час призначення їй пенсії державного службовця, тобто 30 липня 2007 року, з врахуванням виплачених сум, починаючи з 4 жовтня 2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 13 грудня 2016 року Старосамбірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області подало апеляційну скаргу у цій справі. Одночасно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке вмотивовано неможливістю його сплати, у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, а також наявністю судових рішень, в яких органи Пенсійного фонду звільнялись від сплати судового збору. Також посилалось на те, що звернення з апеляційною скаргою спричинено необхідністю недопущення безпідставного використання коштів Державного бюджету України та Пенсійного фонду України.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Судом надано строк для усунення недоліків - до 10 лютого 2017 року (а.с.65).

На виконання вимог вказаної ухвали, Старосамбірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області подало заяву, в якій, посилаючись на те, що з 1 січня 2017 року органи Пенсійного фонду звільнені від сплати судового збору, та відкриття Вищим адміністративним судом України касаційних проваджень за скаргами органів Пенсійного фонду на ухвали судів апеляційних інстанцій, прийнятих у 2016 році, просило прийняти апеляційну скаргу до розгляду і відкрити апеляційне провадження.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Не погодившись з ухвалою суду про повернення апеляційної скарги, Старосамбірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, Управління направило лист, в якому повідомило, що з 1 січня 2017 року органи Пенсійного фонду звільнені від сплати судового збору. У зв'язку з цим, Вищий адміністративний суд України відкриває касаційні провадження за касаційними скаргами органів Пенсійного фонду на ухвали апеляційної інстанції, прийняті у 2016 році. З цих підстав скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною шостою статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час звернення з апеляційною скаргою) передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною третьою статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час звернення з апеляційною скаргою) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено (в редакції чинній на час звернення з апеляційною скаргою), що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху і надано строк для усунення недоліків (подачі документу про сплату судового збору) - до 10 лютого 2017 року.

Копію вказаної ухвали суду отримано відповідачем 1 лютого 2017 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.67).

Проте, в межах встановленого ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2017 року строку, заявником апеляційної скарги недоліки усунуто не було. Не усунуто ці недоліки і до 17 лютого 2017 року (часу постановлення оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги).

Пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час звернення з апеляційною скаргою) встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Отже, враховуючи те, що органом Пенсійного фонду не виконано вимоги ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги.

Посилання скаржника на те, що він повідомив суд, що з 1 січня 2017 року органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору та те, що Вищий адміністративний суд України відкриває касаційні провадження за касаційними скаргами органів Пенсійного фонду на ухвали апеляційної інстанції, прийняті у 2016 році, не впливає на правильність висновків апеляційного суду, виходячи з наступного.

По-перше, як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу було подано 13 грудня 2016 року, питання про відкриття провадження у справі за даною апеляційною скаргою вирішувалось у відповідності до закону, чинного на час її подання.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1 рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для застосування норм законодавства, які набрали чинності з 1 січня 2017 року і не існували на час подання апеляційної скарги.

По-друге, факт відкриття Вищим адміністративним суд України касаційних проваджень за касаційними скаргами органів Пенсійного фонду на ухвали апеляційної інстанції, прийняті у 2016 році ніяким чином не впливає на оцінку законності вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху і факт невиконання її вимог скаржником

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, у зв'язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року у справі №458/1215/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду