Справа № 1240/2082/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року справа №1240/2082/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2018 року у справі № 1240/2082/18 (головуючий І інстанції Басова Н.М., повний текст рішення складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_2 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Марківське ОУФПУ, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо припинення виплати пенсії з 01.02.2018 року;

- зобов'язати поновити виплату пенсії та виплатити заборгованість з 01.02.2018 року (а.с. 3-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2018 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Марківського ОУПФУ від 30 травня 2018 року про призупинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 1 лютого 2018 року;

- зобов'язано Марківське ОУПФУ відновити нарахування та виплату ОСОБА_2, призначеної їй пенсії за віком з 1 лютого 2018 року;

- допущено рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3331,76 грн. (а.с. 91-94).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю підстав для поновлення виплати пенсії позивачеві, у зв'язку з тим, що позивачем не надано довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 104-110).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Відповідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.11.2012 року позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання (а.с.10).

До початку проведення АТО ОСОБА_2 перебувала на обліку в УПФУ в м. Свердловську Луганської області (а.с. 48).

05.06.2015 року позивач була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53).

Згідно розпорядження № 298 від 05.11.2014 року ОСОБА_2 з 01.08.2014 року по 20.07.2016 року перебувала на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова та отримувала пенсію за віком у розмірі 2830,22 грн. щомісячно (а.с. 40,54).

Згідно копії паспорта позивач - ОСОБА_2 з 07.07.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

07.07.2016 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області з заявою на запит пенсійної справи, в якій просила запросити пенсійну справу з УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова та зазначила місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2, та до вказаної заяви були надані всі необхідні документи, наявні у позивача (а.с. 63).

Також позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області подано заяву, в якій просила належні суми пенсії, починаючи з 01.08.2016 року, перераховувати на поточний рахунок, який відкрито в АТ «Ощадбанк» (а.с. 69).

29.07.2016 року до управління Пенсійного фонду України в Новосковському районі Луганської області надійшла пенсійна справа ОСОБА_2 з УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова (а.с. 57).

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Новосковському районі Луганської області від 08.08.2016 року позивача взято на облік на підставі електронної пенсійної справи з 01.03.2016 року (а.с. 58).

З 01.03.2016 року до 31.01.2018 року позивач отримувала пенсію, що підтверджується довідкою відповідача від 26.07.2018 року (а.с. 83).

З 01.02.2018 року позивачеві припинено нарахування та виплата пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Новосковському районі Луганської області реорганізоване в Марківське ОУПФУ шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Новосковському районі Луганської області.

21.05.2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії (а.с. 72).

Рішенням Марківського ОУПФУ від 30.05.2018 року № 8 позивачеві відмовлено у поновленні виплати пенсії, оскільки при взятті на облік у ОСОБА_2 згідно паспортних даних, зареєстровано фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 з 07.07.2016 року. Згідно Центральної бази даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, станом на липень 2014 року, ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Свердловську Луганської області. Відповідно до роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 24.02.2017 року № 47/0/106-17/222 у разі зміни внутрішньо переміщеною особою реєстрації місця проживання у паспорті, вона не втрачає право на статус внутрішньо переміщеної особи. Станом на 30.05.2018 року до управління довідки про взяття на облік ВПО, затвердженою постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509, ні паперової пенсійної справи не надходило (а.с. 76-78).

Розпорядженням Марківського ОУПФУ від 30.05.2018 року «Про призупинення виплати пенсії» на виконання підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», на підставі відсутності статусу внутрішньо переміщеної особи відповідно до роз'яснень Департаменту соціального захисту населення Луганської державної адміністрації від 25.07.2017 року № 4/4354-31 позивачеві зупинено виплату пенсії з 1 лютого 2018 року (а.с. 81).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві з серпня 2018 року у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058) за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.08.2017.

Пенсійний орган в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не надано довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу та не підтверджено реєстрацію місця проживання, що позбавляє відповідача можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Згідно з ч.1 ст.49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 Закону № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити правовий висновок про те, що статтею 49 Закону № 1058 чітко встановлено, що виплата пенсії припиняється тільки за рішеннями двох суб'єктів: територіального органу ПФУ або суду, - та лише з підстав, визначених у цій статті, але жодна з таких підстав управлінням не застосована та не доведена.

Тобто, Закон № 1058 не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії особи, як відсутність у особи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відсутність паперової пенсійної справи пенсіонера.

Відповідно до п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1) (далі - Порядок 22-1) поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п. 4.12 Порядку №22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніш п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилає органу, що призначає справу, за новим місцем проживання (реєстрації).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що з моменту реєстрації позивачем постійного місця проживання у смт. Новопсков, а саме, з 07.07.2016 відповідачу було відомо про постійне місце реєстрації позивача як місцевого жителя смт. Новопсков, а також про те, що дія довідки ВПО втратила свою чинність, а тому, саме з цієї дати всі дії органу Пенсійного фонду повинні були направленні на нарахування та виплату пенсії позивачу не як внутрішньо-переміщеній особі, а як громадянину України, який змінив місце реєстрації та проживання на території України (а.с. 9).

З вказаного часу до спірних правовідносин не підлягає застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, як то Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року року № 365, постанова Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

За таких обставин є безпідставними посилання відповідача на необхідність застосовування при призначенні пенсії позивачеві вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365.

Щодо посилання відповідача на роз'яснення Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 25.07.2017 № 4/4354/31, як на підставу зупинення виплати пенсії, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначене роз'яснення не є нормативно правовим актом, а має лише роз'яснювальний характер та не є підставою для припинення виплати пенсії громадянину України, який змінив місце реєстрації на підконтрольній території України.

Аналізуючи вказані вище норми права та оцінюючи докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач протиправно зупинив нарахування та виплату позивачеві пенсії, при цьому, діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.02.2018 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку відповідач порушив права позивача на отримання пенсії розпорядженням від 30.05.2018 року про зупинення виплати пенсії, у зв'язку з чим погоджує висновок суду першої інстанції про застосування ч. 2 ст. 9 КАС України, та виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування зазначеного розпорядження, оскільки саме розпорядження, а не бездіяльність, як просив позивач, створює відповідні правові наслідки.

Решта позовних вимог про зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії з 01.02.2018 року також підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ч. 5 ст. 250, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325, ст. ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2018 року у справі № 1240/2082/18 за позовом ОСОБА_2 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії- залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 жовтня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова