Справа № 160/8092/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2018 р.Справа №160/8092/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

30.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни про скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни індексний номер 41810910 від 26.06.2018р.;

зобов'язати державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяну Василівну відновити у розділі реєстраційної справи №0 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни індексний номер 41810910 від 26.06.2018р. про скасування записів про іпотеку за реєстраційним номером 3966567 від 20 грудня 2013 року, про скасування обтяження за реєстраційним номером 3967520 від 20 грудня 2013 року, про скасування запису про іпотеку за реєстраційним номером 1034857 від 23 травня 2013 року, про скасування обтяження за реєстраційним номером 1033977 від 23 травня 2013 року.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/8092/18 та у зв'язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

30.10.2018р. разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано до суду заяву щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, нотаріусам України, іншим суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, здійснювати проведення будь-яких реєстраційних дій та державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення, нежилий будинок за номером АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0, зокрема заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів, відновлення таких записів, скасування записів про попереднє скасування записів до набрання судовим рішенням законної сили у даній справі.

В обгрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначає, що 26.06.2018р. позивач звернувся до відповідача із заявою №28910016 про скасування записів про іпотеку і заборону відповідно до Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018р., яку відповідач задовольнила, прийнявши рішення, індексний номер 41810910 від 26.06.2018р., та провела операції скасування відповідних записів , проте без будь-яких пояснень, обґрунтування та причин надалі державний реєстратор Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. провела чотири операції з відміни помилкових операцій та скасовані судовим рішенням записи про іпотеки і обтяження були, на думку позивача, протиправно і безпідставно поновлені в Державному реєстрі речових прав. З огляду на викладене, позивач вважає, що рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30.03.2018р., яке набрало законної сили, в супереч приписам Цивільного процесуального кодексу України, проігноровано відповідачем та вчинено протиправні дії зі скасування рішення, індексний номер 41810910 від 26.06.2018р. Крім того, на думку ОСОБА_1 вказані дії державного реєстратора призвели до того, що всупереч рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30.03.2018р. позивач позбавлений можливості в реалізації законних прав щодо стягнення з боржника об'єкту нерухомого майна за реєстраційним № 0 в рахунок погашення боргу. Таким чином, ОСОБА_1 у заяві зазначає, що метою вжиття заходів забезпечення вищезазначеного позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За положеннями ч. 1 та ч. 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Таким чином, розгляд вищезазначеної заяви ОСОБА_1 за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи викладені у заяві позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Згідно із частиною 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України , подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

При цьому ч. 5 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

З вищенаведеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Статтею 150 та частиною 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з'ясування чи додаткового доказування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов'язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Суд зазначає, що у заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову, вважаючи, що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може бути наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

Водночас, діюче законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, тобто, за умови прийняття рішення, вчинення дій чи допущення бездіяльності, а не самої гіпотетичної можливості їх прийняття/вчинення/допущення у майбутньому, у зв'язку з чим викладені у заяві мотиви для вжиття судом заходів забезпечення позову - є необґрунтованими та передчасними, не підтверджуються наявними доказами, та з цих підстав заява задоволенню не підлягає.

Згідно із статею 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (а положення ч. 2 цієї статті (щодо обов'язку доказування суб'єктом владних повноважень) застосуванню не підлягають, оскільки такий покладається в частині доведення правомірності рішення, дій чи бездіяльності, а не щодо доведення наявності чи відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову), однак ні позовною заявою, ні заявою про забезпечення позову не надано доказів як небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, так і необхідності понесення значних зусиль та витрат для їх усунення.

Крім того, жодних доводів в обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову заява ОСОБА_1 не містить та відповідних доказів до суду заявником не надано.

При цьому, подання заяви про забезпечення позову не передбачає обов'язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський