Справа № 1740/2011/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2011/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Дацюк М.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, (далі позивач), звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області, (далі відповідач), про визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень від 06.06.2018 № РВ92/980/АВ/П та постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 22.06.2018 № РВ92/980/000272/ТД-ФС. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 30.05.2018 Управлінням Держпраці у Рівненській області розпочато проведення позапланової перевірки позивача з питань додержання вимог законодавства про працю. За результатами такої перевірки складений акт інспекційного відвідування, а в подальшому протокол про адміністративне правопорушення, припис про усунення виявлених порушень та 22.06.2018 винесена постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Позивач стверджує, що встановлені відповідачем порушення не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними, не обґрунтованими та такими, які не мають правового підґрунтя, оскільки укладання цивільно-правового договору є виключним правом суб'єктів господарювання, що забезпечено Конституцією України та Цивільним кодексом України, а тому позивач правомірно уклав цивільно-правову угоду по наданню послуги з перевезення вантажу. Просить скасувати спірні припис та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій заперечує проти позовних вимог та, мотивуючи власну позицію, стверджує, що дійсно в період часу з 30 по 31 травня 2018 року ним було проведене інспекційне відвідування позивача, за наслідками якого був складений акт № РВ92/980/АВ від 31 травня 2018 року. В ході проведення такого відвідування, посадовими особами відповідача встановлено наступні порушення: 1) в порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України, цивільно-правовий договір від 26.03.2018, що укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містить ознаки трудового договору; 2) в порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України, працівники допустились до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено Державну фіскальну службу про прийняття працівника на роботу. Так, громадянин ОСОБА_4 допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено Державну фіскальну службу про прийняття працівника на роботу; 3) в порушення вимог статті 253 КЗпП особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, не підлягали загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Так, єдиний соціальний внесок за громадянина ОСОБА_4 не нараховувався та до бюджету не перераховувався. На підставі висновків акту перевірки, посадовими особами відповідача був винесений протокол про адміністративне правопорушення, припис про усунення виявлених порушень та постанова про накладення штрафу. Аргументи, зазначені позивачем у позові не спростовують виявлених порушень, тому спірні рішення відповідача є правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив в якому з посиланням на норми чинного законодавства наводить аргументи, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач, заперечень на відповідь на відзив не подав.

23.07.2018 позов надійшов до суду.

27.07.2018 ухвалою суду позов залишений без руху.

10.08.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

05.09.2018 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.10.2018.

12.11.2018 ухвалою суду призначений розгляд справи на 21.11.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав аргументи, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, суд виходить з наступного.

Обставини справи:

Управлінням Держпраці у Рівненській області згідно з наказом №424 від 29.05.2018 «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю в ФОП ОСОБА_3», направлення від 29.05.2018 №331-н/09-27 здійснений контроль за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування позивача.

За результатами інспекційного відвідування, управлінням Держпраці у Рівненській області в особі інспекторів праці складений акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 31.05.2018 № РВ92/980/АВ.

Відповідно до висновків зазначеного акту інспекційного відвідування, посадовими особами відповідача виявлені ознаки порушення законодавства про працю позивачем, а саме: 1) в порушення вимог ч.1 ст. 21 КЗпП України, цивільно-правовий договір від 26.03.2018, що укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містить ознаки трудового договору; 2) в порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України, працівники допустились до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено Державну фіскальну службу про прийняття працівника на роботу. Так, громадянин ОСОБА_4 допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено Державну фіскальну службу про прийняття працівника на роботу; 3) в порушення вимог статті 253 КЗпП особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, не підлягали загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Так, єдиний соціальний внесок за громадянина ОСОБА_4 не нараховувався та до бюджету не перераховувався.

31.05.2018 відповідачем складений протокол про адміністративне правопорушення №РВ92/980/АВ/П/ПТ, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.41 КУпАП.

04.06.2018 позивачем подані заперечення на акт інспекційного відвідування.

05.06.2018 відповідачем надана відповідь на заперечення позивача на акт інспекційного відвідування.

06.06.2018 відповідачем внесений припис про усунення виявлених порушень № РВ92/980/АВ/П, відповідно до якого позивачу у строк до 15 червня 2018 наданий строк на усунення порушень, виявлених вході інспекційного відвідування.

22 червня 2018 року під час розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, Управління Держпраці у Рівненській області на підставі акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.06.2018 року №РВ92/980/000272/ТД-ФС, відповідно до якої накладений на ОСОБА_3 штраф у розмірі 111690грн.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаних положень законодавства, Кабінетом Міністрів України 26.04.2017 прийнято постанову «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 295 (набула чинності 16.05.2017), якою затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2, 3 вказаного Порядку, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; - виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп. 19, 20, 21 Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку, припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень наступного дня після їх розгляду.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

Крім того, згідно положень вказаного Порядку, у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акту і припису, акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акту і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до положень пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 із змінами, штрафи можуть бути накладені на підставі акту про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Пунктом 10 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 із змінами передбачено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний норм НОМЕР_1) зареєстрований Березнівською районною державною адміністрацією Рівненської області за адресою: 34634, Рівненська область, Березнівський район, с. Моквин, вул. Молодіжна,22.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку, видами діяльності позивача є: Код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Отже, позивач є суб'єктом господарювання, господарська діяльність якого пов'язана, зокрема, з вантажним автомобільним транспортом.

Із матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2018 між ФОП ОСОБА_3 (Замовник) та ОСОБА_4 (Виконавець) укладений цивільно-правовий договір. За змістом вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання здійснити наступну роботу (надання послуг), а Замовник зобов'язується своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу (надані послуги): перевезення вантажу, вантажним автомобілем марки Рено, державний номер НОМЕР_2 та причепом марки Schmitz державний номер НОМЕР_3 в строк з 26.03.2018 року по 26.05.2018 року, а саме: перевезення вантажів за маршрутом Рівне-Житомир-Рівне згідно графіка: 27.03.2018; 30.03.2018; 04.04.2018; 12.04.2018; 17.04.2018; 20.04.2018; 24.04.2018; 27.04.2018; 02.05.2018; 04.05.2018; 15.05.2018; 25.05.2018.

Згідно умов договору, Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не має права на одержання допомоги із соцстраху (не сплачує внески до соцстраху) (п.1.1 Договору).

Замовник забезпечує Виконавця усім необхідним для виконання роботи. За виконану роботу. Замовник сплачує Виконавцю винагороду в розмірі 500 грн. за один рейс Рівне-Житомир Рівне за домовленістю (п.1.2, 2.1. Договору).

На виконання даної угоди, гр. ОСОБА_4 було передано згідно акту прийому-передачі від 26.03.2018 р. автомобіль Рено та причіп марки Schmitz. Після виконання ОСОБА_4 12-ти рейсів Рівне-Житомир-Рівне, останнім було повернений вказаний транспортний засіб із причепом згідно акту прийому-передачі (повернення) від 29.05.2018.

Таким чином, сторони, підписавши цивільно-правовий договір про надання послуг з перевезення вантажу, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України.

Результати виконання зазначеної угоди оформлено актом виконаних робіт (надання послуг) від 29.05.2018 за змістом якого, ФОП ОСОБА_3 з однієї сторони і гр. ОСОБА_4 з другої сторони склали цей акт про те, що надані послуги передбачені договором від 26.03.2018 року Виконавцем були надані, а Замовником прийняті, а саме: перевезення вантажів за маршрутом Рівне-Житомир-Рівне згідно з графіком: 27.03.2018; 30.03.2018; 04.04.2018; 12.04.2018; 17.04.2018; 20.04.2018; 24.04.2018; 27.04.2018; 02.05.2018; 04.05.2018; 15.05.2018; 25.05.2018. Враховуючи вищевказане та враховуючи обсяг наданих послуг (роботи), узгоджена сторонами винагорода Виконавця склала: - 6000 грн.

Твердження відповідача про наявність ознак трудового договору є неприйнятними з огляду на наступне.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Виходячи з положень Кодексу законів про працю України та Цивільного кодексу України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою-підприємцем (далі ФОП), за якою: - працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові; - власник підприємства або уповноважений ним орган чи ФОП зобов'язується виплачувати працівникові зарплату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівника приймають на роботу (посаду) для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Прийняття на роботу здійснюється відповідно до штатного розпису підприємства, установи чи організації - працівника приймають на роботу (посаду), яка включена до штату роботодавця, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені законодавством про працю гарантії та компенсації.

В окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

За змістом норм Цивільного кодексу України, діє принцип свободи договору.

Так, в силу приписів статті 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

За правилами статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтями 902-903 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, трудовий договір характеризується, зокрема тим, що працівники не самі організовують роботу і виконують її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. В трудових договорах також визначається обов'язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Тобто, основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності, а за цивільно-правовим договором, процес організації трудової діяльності залишається за його межами і метою такого договору є отримання певного матеріального результату.

Судом встановлено, що цивільно-правовий договір, укладений між позивачем та ОСОБА_4, за своєю правовою природою є договором про надання послуг з перевезення вантажу.

На переконання суду, між вказаними сторонами виникли саме цивільно-правові, а не трудові відносини, з огляду на те, що на ОСОБА_4 не поширювалися правила внутрішнього трудового розпорядку, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, графік роботи позивача на 2018 рік визначений з понеділка по п'ятницю з 9:00 години до 11:00 години. Також позивачем не здійснювався облік робочого часу позивача. Крім того, за виконану роботу виплачена винагорода, а не заробітна плата, що свідчить про цивільно-правовий характер відносин. Припинення правовідносин здійснюється шляхом розірвання укладеного цивільно-правового договору, а не шляхом звільнення у випадках та у порядку, регламентованому Кодексом законів про працю України.

Таким чином, вищевказані умови та критерії виключають наявність ознак трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4

Позаяк, статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

За правилами статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Одночасно суд наголошує, що інспекція праці не наділена повноваженнями щодо визначення характеру правовідносин, що виникають між громадянами та суб'єктами господарської діяльності при укладенні будь-яких договорів та встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення, що прямо вказано у листі Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві від 04.12.2012 року №26/05-07/1330.

Щодо аргументів відповідача про несплату позивачем єдиного соціального внеску за гр. ОСОБА_4, то суд звертає увагу на те, що у акті інспекційного відвідування відповідачем вказано: «На момент завершення інспекційного відвідування фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 надано копи квитанцій про сплату єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору». Отже, позивач, дійсно не сплатив ЄСВ за гр. ОСОБА_4 Разом з тим, таке порушення було усунуто в ході інспекційного відвідування, тому визначення дати усунення недоліків у приписі щодо сплати ЄСВ та інших податків за встановлене порушення є не тільки не актуальним станом на час його винесення, а й протиправним.

Суд не приймає доводи та аргументи відповідача щодо правомірності спірних припису та постанови, оскільки на їх підтвердження не надано до суду належних та допустимих доказів.

Зважаючи на вищевикладене в його сукупності, суд приходить до висновку, що наведені відповідачем в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 31.05.2018 № РВ92/980/АВ та приписі про усунення виявлених порушень № РВ92/980/АВ/П від 06.06.2018 року твердження, не можуть бути підставою для висновків, що правовідносини між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно цивільно-правового договору не є відносинами цивільно-правового характеру. А дії позивача щодо укладення такого договору не можуть бути розцінені, як фактичний допуск працівника до роботи без оформленим трудового договору, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення частини 1 статті 21 та частини 3 статті 24 КЗпП України, тому припис про усунення виявлений порушень № РВ92/980/АВ/П від 06.06.2018 року та постанова про накладеним штрафу уповноваженими особами відповідача від 06.06.2018 № РВ92/980/АВ/П є протиправними та належать до скасування, а позовні вимоги до задоволення.

Судові витрати, сплачені позивачем під час подання позову в сумі 2878,90грн згідно квитанцій від 19.07.2018 №0.0..1 на суму 1116,90грн та від 06.08.2018 №0.0..1 на суму 1762грн. відшкодовують позивачу в порядку, встановленому ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати припис Управління Держпраці у Рівненській області про усунення виявлених порушень від 06 червня 2018 року №РВ92/980/АВ/П та постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу від 22 червня 2018 року №РВ92/980/000272/ТД-ФС в повному обсязі.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області судовий збір в сумі 2878,90грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят вісім грн. 90 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідача - Управління Держпраці у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 7, ).

Повний текст рішення складений 23 листопада 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.