Справа № 344/7821/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2245/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Затолочний В.С.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2018 року (головуючий суддя Татарінова О.А., м.Івано-Франківськ) у справі № 344/7821/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції м.Івано-Франківська про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

06.06.2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до управління патрульної поліції м. Івано-Франківська про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позов обгрунтовує тим, що 22.05.2018 року відповідач, в особі інспектора лейтенанта поліції Манів І.О., постановою серії ЕАА № 411416 від 22.05.2018 року у справі про адміністративне правопорушення визнано позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255грн. Постанову мотивовано тим, що позивач 22.05.2018 року о 12 год. 58 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Надрічна, 2, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 в напрямку руху по смугах і здійснив рух прямо зі смуги для повороту направо, порушив п. 8.4 ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Позивач вважає дану постанову необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки зазначені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вказує, що він своїм автомобілем не допускав вказаних у протоколі порушень, він їхав не з під моста прямо по дорозі до кільця, що знаходиться біля магазину «ПАККО», що по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ, а їхав по примикаючій до кільця дорозі з права. Прямо по дорозі з під моста їхали ряд автомобілів і один з водіїв автомобіля припинив свій рух і світловим сигналом фар показав позивачу, щоб він проїжджав на кільце і продовжував рух автомобіля прямо, що він і зробив. Ніяких перешкод в русі іншим транспортним засобам він не створював. По проїжджаючому кільцю працівники поліції його не бачили, а тільки побачили за 30 метрів за кільцем, коли він рухався прямо по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ. При проїзді біля машини поліції ніхто не включав ніяких сигналів та не вживав заходів щодо зупинки позивача. Працівниками поліції позивач був зупинений, а точніше сам зупинився перед переїздом, що знаходиться по вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ, так як останній закритий для проїзду поїзда. Під'їхавши до нього, працівники поліції вказали позивачу про те, що він допустив вказане порушення ПДР. Попереду позивача знаходився автомобіль, водій якого пропустив на кільці позивача, однак на вимогу позивача працівники поліції не захотіли вияснити дану обставину в цього водія. Крім цього, за автомобілем позивача їхав ОСОБА_3, з яким позивач зустрічався по вул. Галицькій, після чого позивач вирішив їхати до Тисменицького районного суду по об'їзній дорозі по вул. Надрічна в м. Івано-Франківськ. ОСОБА_3 на своєму автомобілі їхав за позивачем до кільця чітко бачив, що водій вантажного автомобіля світловим сигналом фар показав позивачу, щоб той проїжджав на кільце, що позивач і зробив та поїхав прямо, а ОСОБА_3 після нього поїхав на кільці наліво в сторону с. Крихівці. Представник суб'єкту оскарження не надав позивачу ніяких доказів порушення ПДР, не роз'яснив йому права, не склав протокол про адміністративне правопорушення, а тільки постанову, не відбирав письмового пояснення та не роз'яснив право про відмову від дачі пояснень згідно ст. 63 Конституції України. На думку позивача, відповідач мав залучити понятих. Також представником відповідача належно не встановлена особа позивача, про те, що він є інвалідом ІІ групи. Постанова відповідача не містить відомостей щодо оскарження даної постанови, чим грубо порушено ч.ч. 2 і 3 ст. 283 КУпАП. Просив суд визнати постанову серії ЕАА № 411416 від 22.05.2018 року у справі про адміністративне правопорушення від 24.01.2018 року незаконною та скасувати її.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

З постанови серії ЕАА №411416 від 22.05.2018 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 22.05.2018 року о 12 год. 58 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 2, водій ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», чим порушив п. 8.4 «ґ» ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що вказані позивачем обставини, а також покази свідка суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозапису.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2018 року у справі № 344/7821/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.