Справа № 1540/4683/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4683/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року о 14 год. 23 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Гершман Л.В. - за довіреністю

від відповідача: Кунаренко О.О.- за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (, місцезнаходження: 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7- А, оф. 47- Б) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 19.06.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 12 вересня 2018 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (, місцезнаходження: 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7- А, оф. 47- Б) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 19.06.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодаства, не ґрунтуються на обєктивних данних, а лише містять констатацію порушення, без зазначення суті порушення, а тому зазначені рішення підлягають скасуванню.

Так, позивач зазначив, що господарські операції ТОВ «Авантаж-Інспект» фактично здійснені та підтверджуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та зміни майнового стану платника податків, як були надані під час перевірки та жодних претензій з боку відповідача не було.

Окрім того, позивач зазначив, що предметом даної перевірки є дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість ТВ «Авантаж Інспект» при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Сайз Груп» за період з 01.08.2017 року по 31.12.2017 року, а тому, на думку позивача, дослідження та надання оцінки господарським операціям, які не були предметом перевірки є протиправним та при встановленні порушень в даній частині контролюючий орган виходить за межі повноважень в рамках здійснення перевірки, а відтак, висновки викладені в акті є незаконними.

Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. №29583/18 від 05.10.2018р.).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що оскільки за наслідками проведення перевірки ТОВ «Авантаж Інспект» встановлено відсуніть реальності вчинення господарських операцій з ТОВ «Сайз Груп», а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів задекларований на папері, у ТОВ «Авантаж Інспект» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій та включення суми ПДВ до складу податкового кредиту за перевіряємий період, які відповідають даним декларації з ПДВ за відповідний період, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 383 376 грн.

Позивачем, в свою чергу, надано відповідь на відзив (вхід. №30693/18) від 16.10.2018 року), відповідно до якого просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Також 02.11.2018 року до суду надійшли додаткові пояснення від позивача, в яких позивач повідомив про наявність рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №1540/3599/18 за позовом ТОВ «Сайз Груп» до ГУДФС в Одеській області за правовідносинами, що входять до предмету розгляду по даній справі.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 02 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13 листопада 2018 року.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав викладених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши вступні слова пояснення представника позивача та представника відповідача, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» зареєстровано 18.09.2014 року, номер запису до ЄДР 1 003353 (а.с.172).

Основним видом діяльності позивача є: інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29).

На підставі наказу ГУДФС в Одеській області від 04.05.2018 року №3044 «Про проведення позапланової виїзної перевірки» (а.с. 19, т.1) посадовими особами ГУДФС в Одеській області, згідно з пп.78.1.4 п. 8.1 ст. 78 ПК України проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «Авантаж Інспект», за наслідками якої складено акт №1157/15-32-14-05/30400733 від 25 травня 2018 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Авантаж Інспект» ( з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Сайз Груп» ( ) за період з 01.08.2017 року по 31.12.2017 року», відповідно до висновків якого встановлено: порушення п.п.16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.п.44.1,п.44.3 ст. 44, п.185.1 ст. 185,п.188.1 ст. 188, п. 198.1 п. 198.2 п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено завищення рядку 17 Декларації «Усього податкового кредиту на суму 383 376 грн., в тому числі, по періодах за серпень 2017 року у сумі 45 065, 55грн.; за вересень 2017 року у сумі 269 434, 5 грн.; за жовтень 2017 року в сумі 50 000 грн; листопад 2017 року у сумі 15 096 грн., грудень 2017 року у сумі 3780 грн.; заниження рядка 18 Декларацій «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у сумі 336 452 грн., в т. ч. по періодах за серпень 2017 року в сумі 29823, 55 грн., за вересень 2017 року у сумі 56 039, 5 грн., жовтень 2017 року у сумі 142826, листопад 2017 року у с умі 107763 грн.; заниження рядку 21 Декларації «Сума від'ємного значення, що зараховуються до склад податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 46 924 грн., в тому числі по періодах грудень 2017 року у сумі 46 924 грн. (а.с.15-49, т.1).

Суд встановив, що в ході перевірки контролюючий орган надсилав запити на адресу позивача з вимогою надати пояснення та копії первинних документів по господарській операції з ТОВ «Сайз груп» (запити від 14.05.2018 року, від 17.05.2018 року) та виконання робіт ФОП Лебідь А.П. за договором № 0109/17-08 від 01.09.2017 року (запит від 17.05.2018 року, отриманий позивачем о 16.00.) (а.с. 192-197, т.1). У зв'язку з ненаданням документів контролюючим органом був складений акт про ненадання документів від 18.05.2018 року (а.с. 196-198, т.1).

Суд встановив, що позивач надав відповідь на запит контролюючого органу від 18.05.2018 року (а.с. 199-200, т.1) про те, що надані строки для виконання запиту є недостатніми.

На підставі акту перевірки прийняті податкове повідомлення-рішення № від 19 червня 2018 року, відповідно до якого завищена сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового кредиту в сумі 46 924 грн. (а.с.51, т.1) та податкове повідомлення-рішення № від 19 червня 2018 року, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 510 грн. за порушення п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України (а.с. 52, т.1).

Позивачем подано скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення та рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 31 серпня 2018 року №28302/6199-99-21-01/07/28 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (а.с. 152-155, т.1).

Судом досліджені первинні документи, які були надані позивачем контролюючому органу під час проведення перевірки щодо господарської операції з ТОВ «Сайз Груп», що підтверджено актом надання для огляду оригіналів документів (а.с. 203-204,т.1), а саме: договір купівлі-продажу № 0108/2017 від 01.08.2017 року, укладений між ТОВ «Сайз Груп» та ТОВ «Авантаж Інспект» (а.с. 70-71, т.1), видаткові накладні (а.с. 72-76, т.1), акт звіряння (а.с. 77, т.1); договір № 0108/07 від 01.08.2017 року, та № 0109/17-8 від 01.09.2017 року, укладений між ТОВ «Авантаж Інспект» та Лебідь А.П. (а.с. 78-79, 110-119 т.1); товарно-транспортні накладні (а.с.80-89, т.1), інструкція (а.с. 90, т.1), акти надання послуг (а.с. 91-95, т.1), рахунки на оплату (а.с. 96-100, т.1), договір зберігання та акти надання послуг до нього (а.с. 101-108, т.1), платіжне доручення, технічні умови підготовки напіввагона під навантаження, акти списання ТМЦ (а.с.120-150, т.1).

Суд встановив, що за вказаною господарської операцією були виписані податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 54-69, т.1).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представників сторін, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 78.1. 4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, серед іншого, коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з п.п.1-2 ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов'язкові реквізити.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Суд зазначає, що стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту має значення не те, які зобов'язання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

Відповідно до п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.08.2017 року по 31.12.2017 року ТОВ «Авантаж Інспект» задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 3 267 071 грн. та встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з придбання послуг, транспортно-експедиторське обслуговування, зберігання контейнеру в порту, оренда складських приміщень, комунальні послуги, придбання шкіри композиційної.

12 липня 2016 року між ТОВ «Авантаж Інспект» (Замовник) та ТОВ «Вантажна Транспортна Компанія» (Експедитор) укладено договір №1207/1 про організацію перевезень вантажів та надання послуг, пов'язаних з перевезенням, відповідно до якого Експедитор з плату та за рахунок Замовника послуг з організації та супроводу перевезень вантажу Замовника, що перевозиться заплічним транспортом територією України, а також вивозиться/ввозиться в митному режимі експорту/імпорту.

На виконання зазначеного договору позивачем надано акти подачі/повернення вагонів №1 від 14 липня 2016 року; №2 від 15 липня 2016 року;№3 від 23 липня 2016 року;№4 від 23 липня 2016 року;№5 від 23 липня 2016 року;№6 від 24 липня 2016 року;№7 від 24 липня 2016 року;№8 від 24 липня 216 року;№9 від 24 липня 2016 року;№10 від 26 липня 2016 року;№11 від 26 липня 2016 року;№12 від 26 липня 2016 року;№13 від 27 липня 2016 року;№14 від 29 липня 2016 року;№15 від 30 липня 2016 року; №16 від 31 липня 2016 року; №17 від 31липня 2016 року;№18 від 30 листопада 2016 року.

Так, судом встановлено, що на формування податкового кредиту за перевіряєий період мала вплив господарська операція відповідно до договору купівлі-продажу від 01 серпня 2017 року, укладений між ТОВ «Авантаж Інспект» (Покупець) та ТОВ «Сайз Груп» (Продавець) №0108/2017 року, відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов'язується продати, а Покупець прийняти та оплатити ТМЦ іменоване надалі товар кількості та за цінами - згідно виписаним накладним.

Відповідно до п.5.1 Договору, поставка товару проводиться зі складу, розташованого за адресою: 68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, село Малодолинське, вулиця Паромна,1.

На виконання умов зазначеного договору, ТОВ «Сайз Груп» виписало податкові накладні №1 від 28.11.2017 року номенклатура товару шкіра композиційна на основі шкіряних колагенових волокон у рулонах; № 1 від 25.10.2017 року; №2 від 05.09.2017 року; № 1 від 29.12.2017 року; № 1 від 11.08.2017 року; №3 від 19.09.2017 року; № 4 від 20.09.2017 року; № 5 від 22.09.2017 року, які належним чином зареєстровані.

Окрім того, на виконання зазначеного договору позивачем надано складену ТОВ «Сайз Груп» видаткову накладну № 2 від 23 серпня 2017 року; №3 від 01 вересня 2017 року; №4 від 05 вересня 2017 року; № 5 від 17 листопада 2017 року; №6 від 28 листопада 2017 року.

Так, представник позивача зазначив та підтверджено матеріалами справи, що перевезення товару здійснювалось автомобілем марки Nissan, держаний номер 7814ОВІ, який належить ФОП Лебідь А.П.

01 серпня 2017 року між ТОВ «Авантаж Інспект» та ФОП Лебідь А.П. укладено договір №0108/17, який регулює взаємні права та обов'язки сторін, пов'язані з перевезенням експортно-імпортних вантажів у стандартних 20, 40, 50 футових контейнерах по товарно-транспортним документам, на вантажних автомобілях на території України.

На виконання зазначеного договору оформлено ТТН №2308/17 від 23 серпня 2017 року; №0509/17 від 05 вересня 20187 року; №0109/17 від 1 вересня 2017 року; №2811/17 від 28 листопада 2017 року; №1711/17 від 17 листопада 2017 року та акти надання послуг №2308 від 23 серпня 2017 року; №0509 від 05 вересня 2017 року; №0109 від 1 вересня 2017 року; №2811 від 28 листопада 2017 року; №1711 від 17 листопада 2017 року.

Також ТОВ «Аватаж Інспект» надіслав ТОВ «Сайз Груп» інструкцію, відповідно до якої зазначило, що ТОВ «Авантаж Інспект» укладено договір на надання послуг з перевезення з ФОП Лебідь А.П., в зв'язку з чим ТОВ «Авантаж Інспект» доручає, а ФОП Лебідь А. П. приймає товар до перевезення.

Також, позивач зазначив, що ТОВ «Авантаж Інспект» укладено договір з ТОВ «Хедвей Абсолют» про надання послуг зберігання, та доручив ТОВ «Хедвей Абсолютк» отримувати товар.

Таким чином, у товарно-транспортних накладних на товар, що поставляється на користь ТОВ «Авантаж Інспект» відповідно до Договору купівлі-продажу №0108/17 від 01 серпня 2017 року, просило вказувати: вантажоодержувач: ТОВ «Авантаж Інспект», пункт розвантаження: Вінницька область, Вінницький район, с. Писарівка, вул. Немирівське, шоссе 32/37, відповідальна особа Вантажоодержувача: Козак А.В., директор ТОВ «Хедвей Абсолют», автомобіль - Nissan, державний №78140ВІ, автомобільний перевізник - ФОП Лебідь Анатолій Павлович, водій - Лебідь А.П., посвідчення №ААК808529.

Матеріалами справи підтверджено, що 10 серпня 2018 року між ТОВ «Авантаж Інспект» (Поклажодавець) та ТОВ «Хедвей Абсолют» (Склад) укладено договір зберігання №1008/15-3, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених Договором склад зобов'язується за плату приймати Товар, зберігати товар, переданий йому Поклажодавцем та/або іншими особами але на користь Поклажодавця. Відповідно до п.1.2 цього договору, склад не має право розпоряджатися товаром, що зберігається на складі.

Факт надання послуг за зазначеним договором підтверджується актами надання послуг №74 від 31 серпня 2017 року; №75 від 30 серпня 2017 року;№77 від 31 жовтня 2017 року; №87 від 30 листопада 2017 року; №102 від 31 грудня 2017 року та платіжним дорученням №1721 від 30 листопада 2017 року.

В акті перевірки зазначено, що надані позивачем первинні документи, а саме: акти прийняття-передачі виконаних робіт 3ААФ-00001 від 30 вересня 2017 року №АІ-00002 від 31 грудня 2017 року складені на виконання договору від 01.09.2017 року №0109/17 з ФОП Лебідь А.П. не містять адресу, за якої виконані роботи з забезпечення комерційної придатності вагонів, відсутнє місце складання актів, а тому, на думку, контролюючого органу зазначені первинні документи складені з порушенням вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», внаслідок чого контролюючим органом зроблений висновок, що в ході проведення перевірки підприємством не надано всіх необхідних документів для перевезення та здачі вантажу, також до перевірки не надано жодного документу щодо пропуску на право перетину автомобіля до міста навантаження та на право виводу вантажу.

Також, контролюючий орган зазначив, що первинна транспортна документація відноситься до первинних документів, які підтверджують факт перевезення вантажу, чого не було надано позивачем.

Окрім того, відповідач обґрунтовуючи відсутність господарської операції між ТОВ «Авантаж Ініспект» та ТОВ «Сайз Груп» послався не те, що до перевірки не надано первинні документи складського обліку шкіри, договір на придбання (оренду) транспортного засобу, не надано пояснення, яким чином навантажувався та розвантажувався товар з Укрзалізницею на перевезення вантажу покупцям, по яким виникла необхідність доведення вагонів до придатного для перевозки вантажів стану, акти приймання-передачі вагонів від Укрзалізниці та або/наявність власних вагонів не надано пояснення та первинні документи, який саме вантаж перевозився в вагонах, що були обшиті шкірою, не надано пересильна залізнична накладна, що не дає право перевіряємому підприємству відносити до складу податкового кредиту та підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності пов'язаної з придбанням товарів.

Суд не погоджується з зазначеним висновком контролюючого органу, з огляду на таке.

Так, судом досліджені надані позивачем на виконання умов договору з цим контрагентом первинні документи, які й були досліджені та оцінені відповідачем під час проведення перевірки та за результатом проведеного дослідження, суд дійшов висновку, що ці первинні документи належним чином оформлені, є достатніми та переконливими щодо доведення придбання, транспортування, зберігання та подальшої реалізації товару та включення суми ПДВ до податкового кредиту.

Суд відхиляє аргументи відповідача щодо необхідності надання додаткових первинних документів, перелік яких наведений вище, оскільки ці документи не впливають на зміст господарських правовідносин між позивачем та ТОВ «Сайз Груп» щодо придбання товару - шкіра композиційна на основі шкіряних колагенових волокон у рулонах.

Також суд відхиляє аргументи відповідача щодо відсутності найманих працівників у ФОП Лебідь А.П., оскільки вони теж не впливають на зміст цих господарських правовідносин, враховуючи те, що згідно з наданих суду транспортно-транспортних накладних вбачається, що ФОП Лебідь А.П. був водієм. Теж не впливають на зміст цих господарських правовідносин невиконання контрагентами своїх податкових зобов'язань.

У постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 04.09.2018 року по справі №818/1249/17, суд зазначає: «Суд визнає, що сумніви або припущення у будь-якому випадку не можуть бути доказами податкового правопорушення, прийнятним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що припущення відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також розсуд можливості виконання ними певних видів діяльності не є доказами в межах податкових правовідносин. Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати ними (контрагентами) податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування податкового зобов'язання поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб».

Нормами п.п. 200.1, 200.2 і 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу наведених норм Податкового Кодексу в сукупності суд дійшов висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

У листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України зазначив, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції. Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. №1936/11/13-11).

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем до матеріалів справи залучено сукупність первинних та інших документів, які в умовах звичайної ділової практики супроводжують та підтверджують фактичне вчинення платником податків господарських операцій, зокрема: договори постачання, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, платіжні доручення, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення підприємством господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) чи їх невідповідності з господарською діяльністю позивача, та не свідчать про відсутність у позивача підстав для формування задекларованих позивачем податкових вигод у вказаному періоді.

Аналізуючи складені між позивачем та його контрагентом первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов'язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов'язань та капіталу позивача.

Також, суд зазначає, що твердження відповідача щодо документів складського обліку, транспортних документів на вантаж, які були використані під час виконання робіт не можуть бути безумовним свідченням відсутності здійснення господарської операції та використання товару (послуги) в господарській діяльності позивача взагалі.

Суд зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати рух активів платника податку в процесі здійснення спірних господарських операцій. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, їх подальшу реалізацію тощо.

В той же час, позивачем надано належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт транспортування та зберігання товару.

Враховуючи те, що основним видом діяльності позивача є допоміжна діяльність у сфері транспорту, суд вважає, що придбані у контрагента товари (послуги) були використанні у господарській діяльності позивача, на час укладання договору контрагент позивача був платником ПДВ згідно з чинним законодавством та належним чином зареєстрованим у Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Також, суд звертає увагу, що предметом перевірки були питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість ТОВ «Авантаж Інспект» при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Сайз Груп» ( ) за період з 01.08.2017 року по 31.12.2018 року», в той час, як фактично відповідачем досліджувались і інші господарські операції позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №1540/3599/18 надано оцінку господарській операції ТОВ «Авантаж Інспект» з ТОВ «Сайз Груп» згідно з договору купівлі-продажу №0108/2017 від 01.08.2017 року, судом зроблено висновок, що наявні всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарської операції та сама господарська операція здійснена та відображена в бухгалтерському обліку позивача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем надано належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції, суд вважає, що відповідачем неправомірно зроблено висновок про порушення позивачем вимог Податкового кодексу, а тому податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 19.06.2018 року, яким завищена сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового кредиту в сумі 46 924 грн. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також суд доходить висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 червня 2018 року, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 510 грн. за порушення п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 121.1. ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що до такого висновку (щодо не зберігання первинних документів) контролюючий орган дійшов через ненадання документів та пояснень на їх запити під час проведення перевірки.

Між тим, системно аналізуючи наведені положення Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що накладений контролюючим органом штраф за допущене позивачем, на його думку, порушення не співпадає з правовою природою та суттю цього порушення у розумінні п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження незабезпечення позивачем порядку зберігання первинних документів.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (, місцезнаходження: 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7- А, оф. 47- Б) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 19.06.2018 року, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 19.06.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 19.06.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (, місцезнаходження: 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7- А, оф. 47- Б) судовий збір в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 23» листопада 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.