Справа № 2040/6981/18
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/6981/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду, від 20.09.2018, суддя Зоркіна Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004 повний текст складено 20.09.18 по справі № 2040/6981/18

за позовом ОСОБА_1

до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту - відповідач, Київське ОУПФУ м.Харкова, пенсійний орган), в якому просить суд: - визнати протиправним рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 87 від 22.05.2018 р. щодо відмови в перерахунку з 01.10.2017 року пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Харківської області №19-578 вих 18 від 12.02.2018 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року та скасувати вказане рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 87 від 22.05.2018 року про відмову в перерахунку пенсії; - зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова ( ) здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХП від 05.11.1991 року, виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці Прокуратури Харківської області №19-578 вих. 18 від 12.02.2018 року, без обмеження її.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі №2040/6981/18 адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм права та формальне вирішення її позовної заяви, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року та винести нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, вказала на те, що раніше призначена їй пенсія підлягає перерахунку, у зв'язку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною. Зазначила, що відсутність або не визначення порядку та умов здійснення перерахунку пенсій працівникам органів прокуратури не є підставою для позбавлення набутого права. Враховуючи викладені доводи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У надісланих поясненнях, посилаючись на викладені доводи вважає, що порушено її право на пенсійне забезпечення, тому просить суд задовольнити її вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач по справі був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07.09.2016 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% суми її місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" .

17.05.2018 року позивач звернулась до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова з заявою про перерахунок пенсії на підставі інформаційної довідки про фактично нараховану заробітну плату за жовтень 2017 року.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач рішенням від 22.05.2018 року № 87 відмовив у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до спеціальних законів, в тому числі і Закону України "Про прокуратуру". Крім того в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яким на сьогоднішній день такого прядку не визначено.

Не погодившись із вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування, а також зобов'язання Київське ОУПФУ м. Харкова здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХП від 05.11.1991 року, виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці Прокуратури Харківської області №19-578 вих. 18 від 12.02.2018 року, без обмеження її.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не прийнято. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваного рішення, а отже, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, статтею 501 цього Закону, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина 18 ст.501 цього Закону у редакції, чинній до 15 липня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята цієї статті).

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набув чинності Закону № 1697-VІІ, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом: Закон № 1789-ХІІ, крім &?т;…&?і; частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 501.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - постанова КМУ № 1013), якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Отже, з 1 січня по 14 липня 2015 року Урядом не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт, також і не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, а з 15 липня 2015 року встановлені Законом № 1789-ХІІ підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури - скасовані.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не прийнято.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України. Тривале невиконання Кабінетом Міністрів України вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII призвело до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.

Доводи апеляційної скарги про порушення положень Конституції України у зв'язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин та на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися, колегія суддів відхиляє, оскільки Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у новій редакції, та ст. 86 Закону №1697-VII, не визнані неконституційними і підлягали виконанню відповідними суб'єктами, а відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 711/6019/16-а та від 02 березня 2018 року у справах № 264/1617/17, №761/21804/17, від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17), від 11 квітня 2018 року у справі №766/13021/16-а (К/9901/22165/18) та від 18 липня у справі № 639/6773/16-а (К/9901/43971/18).

Статтею 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії, чинним законодавством не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, а тому у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, які задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 по справі № 2040/6981/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, передбачених у ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.О. Бондар
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 22.11.2018.