Справа № 487/6119/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа №487/6119/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21499/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року (суддя-доповідач Косцова І.П., судді: Стас Л.В., Турецька І.О.) у справі №487/6119/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.Миколаєва (правонаступником якого є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.Миколаєва (надалі також - відповідач) щодо відмови у призначені державної пенсії із зменшенням пенсійного віку неправомірними та зобов'язати відповідача призначити таку пенсію відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нарахувати її та виплачувати з 02.12.2013р.,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача у призначенні державної пенсії із зменшенням пенсійного віку є неправомірною, оскільки у період з 4.09.1987 року по 6.10.1987 року він працював у зоні відчуження більше 14 календарних днів, що підтверджується відповідними документами.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 02.12.2013р.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано, а позов залишено без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України.

Ухвала апеляційного суду вмотивована тим, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку рішенням УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 02.12.2013 року №42 з підстав відсутності документального підтвердження кількості календарних днів, відпрацьованих позивачем у зоні відчуження (а.с.16). Проте, позивач звернувся до суду за захистом свого права майже через три роки після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

При цьому, апеляційний суд вказав на безпідставність доводів в якості поважних причин пропуску строку, що про порушення своїх прав позивач та його довіритель дізналися лише у жовтні 2016 року з листа управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва №197-А-7, направленого на запит представника, оскільки не отримуючи пенсію зі зменшенням пенсійного віку, ОСОБА_1 в будь-якому разі розумів, що у задоволенні його заяви йому або відмовили, або не розглянули, та мав об'єктивну можливість звернутися до відповідача за відповідними роз'ясненнями. До того ж, відповідач направляв на адресу ОСОБА_1 своє рішення про відмову у призначенні пенсії ще 03.12.2013 року, що підтверджується супровідним листом №19487/02 (а.с.80).

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач через свого представника подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Касаційна скарга обґрунтована тим, що про порушення своїх прав позивач та його довіритель дізналися лише у жовтні 2016 року з листа управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва №197-А-7, а отже строки звернення до суду не є пропущеними.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції діючій до 15 грудня 2017 року), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Згідно ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції діючій до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

Враховуючи, що заяву про призначення пенсії позивачем було подано у вересні 2013 року, а у призначенні пенсії було відмовлено у грудні 2013 року, відлік строків звернення до суду з позовом про оскарження такого рішення розпочався з січня 2014 року (з моменту, коли позивач повинен був дізнатися про порушення його прав - неотримання пенсійної виплати), і закінчився у липні 2014 року.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком апеляційного суду, що будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Доводи позивача, що про порушення своїх прав він дізнався у жовтні 2016 року є безпідставними та необґрунтованими, оскільки пенсійні виплати не призначались і не виплачувались і про це достеменно було відомо позивачу, оскільки він їх не отримував, а тому касаційний суд погоджується з висновками апеляційного суду про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, що має наслідком залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі №487/6119/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду