Справа № 620/3370/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3370/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про: зобов'язання Виконавчого комітету Чернігівської міської ради розглянути та надати обґрунтовану відповідь на звернення ОСОБА_1 від 19.04.2018; стягнення з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 3000,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що він 19.04.2018 звернувся до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на встановлення індивідуального опалення та відмову від централізованого опалення. Разом з тим, станом на день звернення до суду з позовною заявою, відповідачем не надано відповіді на звернення позивача.

Ухвалою суду від 29.10.2018 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що відповідь на звернення від 19.04.2018 була надана відповідачу листом Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 20.05.2018 № 87-10. Також у відзиві зазначено, що позивачем не надано доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди, а також не доведено причинного зв'язку між діями відповідача та заявленою позивачем моральною шкодою.

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 263 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 19.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на встановлення індивідуального опалення в квартирі багатоквартирного будинку та, відповідно, відмову від централізованого опалення за адресою: вул. Музикальна, 12/6, м. Чернігів (а.с.15).

Листом Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 20.05.2018 № 87-10 на вищевказане клопотання позивача надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (зі змінами від 06.11.2007 № 169), дозволяється відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання лише окремого житлового будинку, виключаючи при цьому можливість відключення окремих житлових приміщень. Також у листі зазначено, що відсутні правові підстави для розгляду звернення на засіданні Комісії (а.с.23).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393-96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393-96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 393-96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

За змістом частин першої, шостої статті 5 Закону № 393-96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Закону № 393-96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

У відповідності до статті 18 Закону № 393-96-ВР, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

При цьому, згідно зі статтею 19 Закону № 393-96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393-96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

У свою чергу, процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг централізованого опалення та постачання гарячої води визначає Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за № 1478/11758, з подальшими змінами відповідно до наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 (далі - Порядок № 4)

Пунктом 1.2 Порядку № 4 передбачено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (пункт 2.1 Порядку № 4).

Разом з тим, пунктом 2.2.3 Порядку № 4 визначено, що якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк.

Як встановлено судом вище, 19.04.2018 Виконавчий комітет Чернігівської міської ради отримав клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на встановлення індивідуального опалення в квартирі багатоквартирного будинку та, відповідно, відмову від централізованого опалення за адресою: вул. Музикальна, 12/6, м. Чернігів (а.с.15).

Вищевказане клопотання 24.04.2018 (а.с.28) отримано та розглянуто Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, що підтверджується листом від 20.05.2018 № 87-10, в якому, зокрема, зазначено, що відсутні правові підстави для розгляду звернення ОСОБА_1 на засіданні Комісії (а.с.23).

Водночас суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки в силу положень Порядку № 4, Комісія має право не розглядати клопотання позивача до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку, проте вирішення питання щодо розгляду чи не розгляду клопотання ОСОБА_1 належить саме Комісії, а не Управлінню архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, і яка - саме Комісія, у разі прийняття рішення про відмову у розгляді заяви позивача, зобов'язана повідомити заявника у десятиденний строк про відмову у розгляді заяви.

Поряд із цим, позивач у адміністративному позові зазначає, що станом на день звернення до адміністративного суду відповіді на своє клопотання він не отримав.

Також відповідачем не надано і суду доказів направлення Комісією позивачу письмової відповіді на його клопотання, як і доказів отримання позивачем листа Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 20.05.2018 № 87-10.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Виконавчого комітету Чернігівської міської ради розглянути звернення ОСОБА_1 від 19.04.2018 та надати обґрунтовану відповідь на нього.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 3000,00 грн., то остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, відповідно до частини п'ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Водночас, положеннями статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Так, згідно з правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

В адміністративному позові ОСОБА_1 зазначено, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень завдає йому моральних страждань.

У свою чергу, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту погіршення самопочуття, яке було зумовлено бездіяльністю Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, та не підтверджено причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

При цьому сам лише факт неотримання позивачем відповіді на його звернення не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Отже суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди та відсутність правових підстав щодо її задоволення.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати Виконавчий комітет Чернігівської міської ради розглянути звернення ОСОБА_1 від 19.04.2018 та надати обґрунтовану відповідь на нього.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 04062015.

Суддя В.В. Падій