Справа № 2140/1902/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1902/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши за правилами спрощеного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 04.09.2018 року № Ж2235/506/АВ/П/ТД-ФС,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 04.09.2018 року № Ж2235/506/АВ/П/ТД-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.08.2018 р. відповідачем прийнято наказ № 817 від 09.08.2018р. та направлення №1110 на проведення інспекційного відвідування позивача.

Посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування та за його наслідками складено акт, яким зафіксовано порушення законодавства.

За результатами розгляду акта першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області прийнято постанову про накладення штрафу.

Вказану постанову позивач вважає протиправною у зв'язку з тим, що між позивачем та фізичною особою ОСОБА_3 ОСОБА_4 укладено цивільно - правовий договір №1, за умовами якого останній зобов'язався надавати послуги в обсязі і на умовах, передбачених Договором, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити дані послуги (роботи).

Позивач вказав, що законодавство не містить обов'язкових приписів, у яких випадках сторони зобов'язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому сторони договору (працедавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору, керуючись принципом свободи договору.

На думку позивача, зобов'язати підприємство та фізичну особу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнати існуючий між ними договір недійсним не входить до компетенції органів Держпраці.

Вказав, що доказами того, що ОСОБА_4 надавав послуги ФОП ОСОБА_1 на підставі цивільно - правової угоди №1 від 10.08.2018р. підтверджується звітами, поданими до Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області.

Крім того, позивач вважає, що його права на захист порушено, оскільки акт інспекційного відвідування складено складений 14.08.2018 р., наступного дня без присутності ФОП ОСОБА_1, що позбавило його можливості надати обґрунтовані пояснення, зауваження та/або заперечення. При цьому, позивач під час інспекційного відвідування знаходився на місці надання послуг.

На підставі вказаного просить визнати незаконною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу від 04.09.2018р. № Ж2235/506/АВ/П/ТД-ФС.

Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження.

16 листопада 2018 року від відповідача надійшов відзив, який обґрунтовано тим, що під час проведеного інспекційного відвідування встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 у 2018 році працівник ОСОБА_4 допущений до роботи без укладання трудового договору та повідомлення до органів ДФС про прийняття працівника на роботу, який в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за прилавком виконував обов'язки продавця.

Позивачем письмових пояснень та будь-яких цивільно-правових угод щодо використання праці ОСОБА_3 не надавалось.

За наслідками інспекційного відвідування складено акт, який позивач відмовився підписувати.

04.09.2018 розглянувши матеріали інспекційного відвідування, першим заступником начальника Головного управління винесено постанову, якою на ФОП ОСОБА_1 за порушення ч.3 ст. 24 КЗпПУ та ПКМУ №413 "Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу" на підставі абз.2 ч,2 ст. 265 КЗпПУ накладено штраф у розмірі 111690 грн.

На підставі вказаного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

15 листопада 2018 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 15 листопада 2018 року о 09:00 год. не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: на підставі листа Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 06.07.2018 №576/11/7-2018, наказу Головного управління Держпраці у Херсонській області від 09.08.2018, №817, направлення від 09.08.2018 №1110, 14.08.2018 інспектором праці здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення ним господарської діяльності: АДРЕСА_2, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" щодо додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, оплати праці, гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов'язків.

14 серпня 2018 року посадовою особою відповідача складно акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ХС2235/506/АВ. Вказаним актом зафіксовано порушення ч. ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), ПКМУ № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", а саме: працівник допущений до роботи без укладення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. В ході інспекційного відвідування 14.08.2018р. встановлено, що в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за прилавком виконував обов'язки продавця ОСОБА_3, що зафіксовано фототехнікою.

У зв'язку з неможливістю особистого вручення примірник акта направлено позивачу рекомендованим листом 15.08.2018 р.

22.08.2018 р. першим заступником начальника Головного управління розглянувши акт інспекційного відвідування №ХС2235/506/АВ від 14.08.2018 прийнято рішення про призначення розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 о 10:30, 04 вересня 2018 року.

22.08.2018 р. на адресу ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

04.09.2018 р. розглянувши матеріали інспекційного відвідування , першим заступником начальника Головного управління винесено оскаржувану постанову, якою на ФОП ОСОБА_1 за порушення ч.З ст. 24 КЗпПУ та ПКМУ №413 "Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу" на підставі абз.2 ч,2 ст. 265 КЗпПУ було накладено штраф у розмірі 111690 грн. Було встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 працівник ОСОБА_3 допущений до роботи без укладання трудового договору та повідомлення до органів ДФС про його прийняття.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктами 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне Управління Держпраці у Херсонській області.

Наказом Держпраці від 04.02.2016 року № 8 затверджено Положення про Головне Управління Держпраці у Херсонській області, згідно із пунктом 1 якого Головне Управління Держпраці у Херсонській області (далі - Управління Дежпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Пунктом 3 Положення про Управління Держпраці визначено, що основним завданням Управління Держпраці є, зокрема, реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці (пп. 5 п. 6 Положення про Управління Держпраці).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено "Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", "Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю" (далі по тексту - Порядок №295)

Пунктом 1, 2 Порядку № 295 встановлено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп. 3 п. 5 Порядку № 295).

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктом 12 Положення № 295 встановлено, що вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

На підставі викладеного, суд робить висновок наявність повноважень Головного управління Держпраці у Херсонській області з проведення позапланової перевірки та складання акта інспекційного відвідування.

Пунктами 19, 20, 21 Порядку № 295 встановлено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 26 Порядку № 295 визначено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до матеріалів справи, акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ХС2235/506/АВ. у зв'язку з неможливістю особистого вручення направлено позивачу рекомендованим листом 15.08.2018 р. із повідомленням про вручення № 659.

Суд зазначає, що з офіційного сайту "Укрпошти" у розділі "Відстеження поштового відправлення" за посиланням http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku встановлено, що поштове відправлення 659 21.09.2018 не вручено отримувачу та повернуто відправнику.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач був позбавлений надати відповідачу заперечення на акт перевірки.

При цьому, до суду не надано акт про відмову від підпису та докази направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення одного примірника акта об'єкту відвідування.

В ході розгляду справи встановлено, що першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області прийнято постанову про накладення штрафу, відповідно до якої на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів по працю України накладено на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно п. 27, 29 Порядку № 295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Частиною 1 статті 12 Закону України № 877-V встановлено, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Проаналізувавши вказане, суд робить висновок, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що у ФОП ОСОБА_1 на час проведення перевірки працював найманий працівник, який не оформлений належним чином.

Крім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 затверджено Порядок накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі по тексту - Порядок № 509), яким визначено механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до п. 3, 4, 6 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

При цьому, до суду не надано належних доказів повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу. Надане до суду повідомлення про розгляд справи не містить відмітки про направлення його позивачу.

Отже, на думку суду, позивач був позбавлений можливості надати відповідачу документи та інші докази на підтвердження правомірності його дій.

Також суд зазначає, що посадовою особою відповідача в ході інпекційного відвідування зафіксовано, що позивачем допущено до роботи працівника без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення до органу Державної фіскальної служби.

Суд звертає увагу, що ч.1 ст.21 КЗпП України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 23 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП України встановлені умови укладення трудового договору. Так, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено визначення цивільно-правового договору, відповідно до якої договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, договори з громадянами на використання їх праці можуть укладатися за трудовим або цивільно-правовим договором. Основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові - Кодексом законів про працю України. Правова основа цивільно-правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають. Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець.

Отже, за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу.

В ході розгляду справи встановлено, що 10.08.2018 р. між позивачем та ОСОБА_5 (виконавець) укладеного цивільно-правовий договір № 1, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи).

Згідно п. 4.1 цивільно-правового договору вартість послуг (робіт) по цивільно - правовому договору складає 1250,00 грн.

Суд звертає увагу, що вказане є ознаками цивільно-правового договору.

Актом прийому наданих послуг до цивільно - правового договору від 14.08.2018 р. № 1 підтверджено факт виконання виконавцем передбачених договором робіт. За надані послуги замовник сплачує виконавцю 1250,00 грн.

Отже, вищевказаний договір містить ознаки саме цивільно-правового договору.

При цьому, на думку суду, позивач безпідставно був позбавлений права надати вказані документи відповідачу.

Крім того, до суду надано наказ № 3 від 14.08.2018р. про прийняття ОСОБА_5 на посаду продавця не продуктових товарів з 14.08.2018 р. (а.с. 27) та повідомлення про прийняття працівника на роботу, поданого до податкового органу 14.08.2018 р.

Щодо посилання відповідача на обставини, які викладено у відзиві на позов, суд зазначає, що не погоджується з ними, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Херсонській області (73000, м. Херсон,вул. Горького, 8, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 04.09.2018 року № Ж2235/506/АВ/П/ТД-ФС - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 04.09.2018 року № Ж2235/506/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнути з Управління Держпраці у Херсонській області (73003,м.Херсон, вул.Горького, 8, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, рнокпп НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 1116,90 грн. шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 646,10 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.4.1