Справа № 809/669/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/281/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Іщук Л.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року, ухвалене суддею Главач І.А., 14:44:22 год., м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 25 травня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

11.04.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської митниці ДФС, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №135-к від 14.03.2018 «Про припинення державної служби»; поновити його на посаді головного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС з 14 березня 2018 року та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 березня 2018 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач на виконання приписів частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язаний був повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни у майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу від продажу рухомого майна, а саме - до 23:59 22.07.2017 року. Однак, як встановлено постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 року у справі №344/16469/17, ОСОБА_1 станом на 22.07.2017 року не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а зробив це несвоєчасно - 23.07.2017 року.

За наслідками проведеного службового розслідування 08.12.2017 року складено Акт службового розслідування. 16.01.2018 року Івано-Франківською митницею ДФС отримано лист Івано-Франківської місцевої прокуратури від 12.01.2018 року за №61-74 з висновками та матеріалами службового розслідування стосовно головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 для вирішення питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності. На підставі наведеного Івано-Франківською митницею ДФС 29.01.2018 року видано наказ №51-к «Про відкриття дисциплінарного провадження» стосовно головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів ОСОБА_1 для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Окрім цього, постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 року, яка набрала законної сили (постанова апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.01.2018 року у справі №344/16469/17) головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 гривень.

Суд першої інстанції посилається на те, що п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу України» визначено особливу підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення. Частиною 2 статті 84 Закону України «Про державну службу» встановлено, що у випадках, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті, суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону. Тобто, вказаним положенням встановлено обов'язок суб'єкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача про те, що при притягненні до адміністративної відповідальності до нього не застосоване стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю пов'язаними з виконанням функцій держави, а тому відповідно до норм ч.2 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» він підлягав притягненню до дисциплінарної відповідальності в порядку, встановленому главою 2 розділу 8 Закону України «Про державну службу», оскільки Законом України «Про державну службу» передбачено припинення державної служби у разі втрати права на державну службу або його обмеження. В свою чергу, підставою для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеження, згідно пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу», є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення. Отже, в даному випадку звільнення відбувалося у зв'язку з виникненням спеціальних підстав для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді.

Стосовно доводів позивача про неможливість застосування відповідачем при його звільненні ч.2 ст.84 Закону України «Про державну службу», оскільки пропущений передбачений даним положенням строк для його звільнення, суд зазначив, що з аналізу положення ч.3 ст.40 КЗпПУ випливає, що роботодавцю за своєю ініціативою забороняється звільняти працівника у період його тимчасової непрацездатності. Виключення становлять випадки повної ліквідації підприємства та нез'явлення працівника на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Системне тлумачення викладених законодавчих норм надає підстави стверджувати, що вчинення посадовою особою, яка уповноважена на виконання функцій держави адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією є правовою підставою для звільнення із займаної посади в порядку, що визначається п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що постанова Івано-Франківського міського оду від 21.12.2017 у справі №344/16469/17, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за пов'язане з корупцією правопорушення, набрала законної сили, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Івано-Франківської митниці ДФС за №135-к від 14.03.2018 «Про припинення державної служби» видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом України «Про державну службу».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що факт набрання судовим рішенням законної сили, яким позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за пов'язане з корупцією правопорушення, не є безумовною підставою для його звільнення згідно пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу», так як вказаним рішенням суду позивача не позбавлено права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави. Таким чином, позивач не втратив права на державну службу, а тому не міг бути звільнений на підставі пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу».

Крім того, апелянт стверджує, що відповідачем пропущений передбачений частиною 2 статті 84 Закону України «Про державну службу» триденний строк для звільнення, тому зазначена вище норма вже не підлягала застосуванню.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що практично після видання наказу від 29.01.2018 року № 51-к «Про відкриття дисциплінарного провадження» митницею не здійснено жодної дії в рамках дисциплінарного провадження, передбачених ст.73-77 Закону України «Про державну службу», жодних пояснень від нього ніхто не відбирав, він не був ознайомлений з ходом та матеріалами дисциплінарного провадження, хоча ст. 75 Закону передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Зрештою дисциплінарне провадження було закрито митницею 30.03.2018 року у зв'язку із звільненням ОСОБА_1 з посади за 16 днів до закриття провадження.

В свою чергу, посилання суду першої інстанції на норми Кодексу законів про працю України, зокрема, на ст. 40 кодексу, частиною 3 якої заборонено звільняти працівника за ініціативою роботодавця (за винятком випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації та нез'явлення працівника на роботі протягом більше чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності) свідчать про те, що ОСОБА_1 було звільнено згідно з цією нормою, тобто після закінчення у нього стану непрацездатності, хоча ст.40 КЗпП України не містить жодної підстави для його звільнення, та й в наказі про звільнення роботодавець не посилається на КЗпП України. Крім того, суд дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбувалось у зв'язку з виникненням спеціальних підстав для припинення ним державної служби, а отже норми КЗпП України не можуть бути застосовані в даній ситуації.

Також, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги й те, що перебування на лікарняному особи, яка підлягає звільненню, жодним чином не може бути підставою для продовження терміну перебування його на службі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді інспектора митниці з 05.05.1994 року згідно наказу Івано-Франківської митниці ДФС вд 05.05.1994 №44-ос, 07.06.1995 позивачем прийнято присягу державного службовця.

14 березня 2018 року відповідачем на підставі ч. 2 ст.84 Закону України «Про державну службу» №889 видано оспорюваний наказ №135-к «Про припинення державної служби», яким звільнено позивача з посади головного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС.

Підставою видачі оскаржуваного наказу слугувало набрання законної сили постанови Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 у справі №344/16469/17, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.11.2018 року, згідно яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

Також, встановлено, що головний інспектор відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про отримання доходу від продажу рухомого майна.

Так, ОСОБА_1, згідно договору купівлі-прордажу № 2641/2017/536831 від 12 липня 2017 року, відчужено легковий автомобіль марки ВАЗ-21112, 2005 року випуску громадянину України ОСОБА_2 по ціні 89469,38 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня 2017 року.

За результатом проведеного службового розслідування підтверджено факт внесення ОСОБА_1 Електронного повідомлення до НАЗК щодо суттєвих змін у майновому стані тільки 23.07.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомляти про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 встановлено, що суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 у справі №344/16469/17 встановлено, що 12.07.2017 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2641/2017/536831 здійснено продаж транспортного засобу марки ВАЗ 21112, 2005 року випуску, номер шасі (кузова) ХТА9122, за ціною 89 469,38 гривень.

Отже, позивач на виконання приписів частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язаний був повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни у майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу від продажу рухомого майна, а саме - до 23:59 22.07.2017.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 у справі №344/16469/17 встановлено, що ОСОБА_1 станом на 22.07.2017 не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а зробив це несвоєчасно - 23.07.2017.

Встановлено, що Івано-Франківською митницею ДФС отримано лист Івано-Франківської місцевої прокуратури від 24.10.2017 №96-2044 вих.17, яким повідомлено про те, що останньою встановлено порушення головним державним інспектором Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 вимог статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» та доручено Івано-Франківській митниці ДФС провести службове розслідування стосовно головного державного інспектора ОСОБА_1. з приводу порушення вимог статті 52 Закону України «Про запобігання корупції».

На виконання даного доручення, Івано-Франківською митницею ДФС 30.10.2017 видано наказ №193 «Про проведення службового розслідування».

За результатами проведенного службового розлідування, комісією підтверджено факт внесення головним державним інспектором відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 електронного повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупції щодо суттєвих змін у майновому стані 23.07.2017, тобто несвоєчасно.

За наслідками проведеного службового розслідування 08.12.2017 складено Акт службового розслідування (а.с.65-66), який направлено керівнику Івано-Франківської місцевої прокуратури.

16.01.2018 Івано-Франківською митницею ДФС отримано лист Івано-Франківської місцевої прокуратури від 12.01.2018 №61-74 з висновками та матеріалами службового розслідування стосовно головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 для вирішення питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

На підставі наведеного Івано-Франківською митницею ДФС 29.01.2018 видано наказ №51-к «Про відкриття дисциплінарного провадження» стосовно головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів ОСОБА_1 для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Із матеріалів справи видно, що постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 головного державного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. Вказану постанову Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 залишено без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.01.2018 у справі №344/16469/17.

12.03.2018 позивач, після закінчення періоду непрацездатності, звернувся до Івано-Франківської митниці ДФС із заявою, в якій повідомив про наявність постанови Івано-Франківського міського суду від 21.12.2017 у справі №344/16469/17 та постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.01.2018 у цій же справі.

Наказом Івано-Франківської митниці ДФС №135-к від 14.03.2018 «Про припинення державної служби», керуючись частиною 2 статті 84 Закону України «Про державну службу», 14.03.2018 припинено державну службу ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС на підставі пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу».

Оскільки головному інспектору відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_1 припинено державну службу і до нього неможливо застосувати дисциплінарне стягнення, 30.03.2018 Івано-Франківською митницею ДФС видано наказ №169-к «Про закриття дисциплінарного провадження».

Підстави для припинення державної служби визначені статтею 83 Закону України «Про державну службу».

Пунктом 1 частини 1 статтею 83 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Таким чином, зазначеною нормою Закону України «Про державну службу України» визначено особливу підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 84 Закону України «Про державну службу» у випадках, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті, суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Отже, вказаним положенням встановлено обов'язок суб'єкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення.

У даному випадку звільнення відбувалося у зв'язку з виникненням спеціальних підстав для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

З аналізу положення частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України випливає, що роботодавцю за своєю ініціативою забороняється звільняти працівника у період його тимчасової непрацездатності. Виключення становлять випадки повної ліквідації підприємства та нез'явлення працівника на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Системне тлумачення викладених законодавчих норм надає підстави стверджувати, що вчинення посадовою особою, яка уповноважена на виконання функцій держави адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією є правовою підставою для звільнення із займаної посади в порядку, що визначається п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що постанова Івано-Франківського міського оду від 21.12.2017 у справі №344/16469/17, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за пов'язане з корупцією правопорушення, набрала законної сили, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ Івано-Франківської митниці ДФС за №135-к від 14.03.2018 «Про припинення державної служби» видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом України «Про державну службу».

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставними, а судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі №809/669/18 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. М. Обрізко
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 21.11.2018р.