Справа № 759/5290/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №759/5290/17 Головуючий у 1-й інстанції: Миколаєць І.Ю
. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року

у справі №759/5290/17 (розглянутої в порядку спрощеного провадження )

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Житомирської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №0403/101000014/2016 від 30.08.2016 у справі про порушення митних правил, закрити адміністративне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято постанову № 0403/101000014/2016 від 30.08.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України з підстав порушення митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил, які полягали у розгляді справи за відсутності позивача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем протиправно прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України з підстав порушення митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил, які полягали у розгляді справи за відсутності позивача.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального права.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, проте до початку судового розгляду справи від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.05.2016 на митну територію України через пункт пропуску "Виступовичі - Нова Рудня" митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_2 в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль марки «VW CADDY", реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 (а.с. 87).

Позивача повідомлено про необхідність у 10-денний термін передбачений кодексом (стаття 95 Митного кодексу України) вивезти транспортний засіб, однак позивачем транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, до митного органу не доставив та перевищив більше строки доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення.

30 травня 2016 року заступником начальника митного посту «Північний» ОСОБА_5 направлено заступнику начальника Житомирської митниці ДФС ОСОБА_6 перелік т/з щодо яких у ЄАІС ДФС відсутня інформація про вивезення за межі митної території України, в тому числі автомобіль ОСОБА_2 марки «VW CADDY", реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 (а.с. 84).

Водночас 30.05.2016 заступником начальника Житомирської митниці ДФС ОСОБА_6 було направлено заступнику начальника Київської міської митниці ДФС лист з проханням допитати ОСОБА_2 про причини не вивезення даного транспортного засобу за межі митної території України (а.с. 81-83).

Проте ОСОБА_2 на запрошення до митного органу не з'явився, що підтверджується листом №1853/7/26-70-20-01 від 04.07.2016 (а.с. 79-80).

Надалі 11.07.2016 головним державним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи та взаємодії з митними органами іноземних держав управління боротьби з митними правопорушенням Житомирської митниці ДФС ОСОБА_7 у відсутності позивача складено протокол про порушення митних правил № 0403/101000014/2016 за ознакою порушення позивачем митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. (а.с. 76-78).

12 липня 2016 року Житомирською митницею ДФС було направлено ОСОБА_2 копію протоколу про порушення митних правил №0403/101000014/2016 від 11.07.2016 та лист з роз'ясненням йому прав відповідно до ст. 498 Митного кодексу України. Водночас в протоколі про порушення митних правил зазначено, що розгляд справи відбудеться 30.08.2016 10.00 год. за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4, приміщення управління боротьби з митними порушеннями Житомирської митниці ДФС (а.с.47)..

30 серпня 2016 року, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил №0403/101000014/2016, заступником начальника Житомирської митниці ДФС ОСОБА_6 винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0403/101000014/2016, згідно якої, керуючись ст.95, ст. 522-527 Митного кодексу України, визнано позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн. (а.с. 10-13).

Не погоджуючись з постановою відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, про обґрунтованість дій відповідача та відсутність правових підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян встановлений в розмірі 17 гривень.

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Колегія суддів звертає увагу, що сторонами не заперечувався факт скоєння адміністративного правопорушення, оскільки у строки встановлені ст. 95 Митного кодексу України позивачем транспортний засіб за межі митної території України не вивезено.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що порушення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення товарів (транспортних засобів) є адміністративним правопорушенням, об'єктом якого є встановлений митним законодавством порядок переміщення товарів (транспортних засобів) через митний кордон України, об'єктивна сторона - полягає у порушенні встановленого статтею 95 цього кодексу строку транзитного перевезення, суб'єктивна сторона може мати вираз як у формі умислу, так і необережності.

У відповідності до положень статті 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 488 Митного кодексу України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до статті 491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

За правилами статті 498 Митного кодексу України прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом, а не обов'язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Така особа зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами.

Згідно із статтею 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 12 липня 2016 року Житомирською митницею ДФС було направлено ОСОБА_2 копію протоколу про порушення митних правил №0403/101000014/2016 від 11.07.2016 та лист з роз'ясненням йому прав відповідно до ст. 498 Митного кодексу України. Водночас в протоколі про порушення митних правил зазначено, що розгляд справи відбудеться 30.08.2016 10.00 год. за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4, приміщення управління боротьби з митними порушеннями Житомирської митниці ДФС.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення копія протоколу про вручення митних правил №0403/101000014/2016 від 11.07.2016 вручена мати ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 8 статті 494 Митного кодексу України протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, положення Митного кодексу України містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень. Одним із таких застережень є обов'язок особи добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами, тобто утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, у тому числі з метою спливу строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи встановлені обставини перевищення десятиденного строку доставки транспортного засобу, визначеного статтею 95 Митного кодексу України, та їх неспростування позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушенням позивачем митних правил та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі частини 3 статті 470 Митного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №756/15580/16-а від 14 лютого 2018 року.

Згідно нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з аналізу наведених норм у сукупності суд приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову дійшов обґрунтованих висновків, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений законом.

Позивачем достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до суду надано не було.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про порушення відповідачем права на особисту участь позивача при розгляді справи про порушення митних правил, за встановлених обставин повідомлення про місце і час розгляду справи, а також відсутності доказів неможливості прибуття у призначений для розгляду справи час, оскільки такі посилання позивача не свідчать про порушення відповідачем порядку притягнення до адміністративної відповідальності та незаконність накладення стягнення за вчинене порушення.

Водночас відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку та правомірність своїх дій.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_2 не отримував документів та не знав щодо нього здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, спростовується наявними в матеріалах справи доказами направлення позивачу протоколу та постанови про адміністративне правопорушення за адресою вказаною позивачем у при здійсненні митного оформлення та його отриманням мати ОСОБА_2 згідно рекомендованого повідомлення про вручення.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2018 року.