Справа № 142/1078/18
Суддя: Щерба Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 142/1078/18

Провадження№ 2-а/142/18/18

15 листопада 2018 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н. Л.,

з участюсекретаря Косован О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області

адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаманту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Радчука Євгена Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з вказаним позовом до відповідача інспектора роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаманту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Радчука Є. В., в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 497644 від 28 жовтня 2018 року, яка винесена інспектором роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Радчуком Є. В. про притягнення його ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, як незаконну, згідно ст. 249 КАСУ, у разі виявлення під час розгляду справи порушення закону, постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальсності особи, рішення, дії чи бездіяльність якої визнаються протиправними.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 28 жовтня 2018 року, інспектор роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Радчук Є. В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №497644 за ч. 1 ст. 126 КУпАП із подальшим накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України. Згідно тексту даної постанови, 28.10.2018 року, о 14 годині 48 хвилин, по а/д М-06 236 км, водій керував тз обладнаним засобами пасивної безпеки. А саме не був пристебнутий ременем безпеки, не пред'явив полісу цивільно правової відповідальності власників наземних тз, чим порушив п. 2.1 «ґ»ПДР - відсутність у водія поліса обов. страхув. цив.-прав. відповід. власників наземних ТЗ. Із винесеною відносно ньго постановою він не згоден, так як вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та із порушенням порядку розгляду та прийняття рішення по справі, а також склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП не передбачає відповідальність за порушення п. 2.3 «В» ПДР України. Позивач вказує, що під час розгляду справи, поліцейський не роз'яснив йому положення ст. 268 КУпАП, а одразу витребував посвідчення водія та вказав, що він порушив правила користування ременями безпеки, та не мав при собі полісу цивільно правової відповідальності власників наземних тз. Також, в порушення ст.ст.245, 280 КУпАП поліцейський, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Зокрема поліцейським не були взяті до уваги його пояснення, що транспортний засіб DAFFTXF 105 в даній комплектації обладнаний ременями безпеки, однак якщо не пристебнутись ременем безпеки, це унеможливить подальший рух транспортного засобу, а тому, під час руху транспортного засобу, до моменту зупинки він на виконання техніки безпеки та чинного законодавства України щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, був пристебнутий ременем безпеки, а після зупинки - відстебнувся та почав діставати із «бардачка» документи на право керування транспортним засобом; при витребуванні в нього переліку документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України, він пред'явив інспектору посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів (сідлового тягача та причіпа), та поліс цивільно правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів на сідловий тягач та почав шукати поліс цивільно правової відповідальності на причіп. Однак, поліцейський не став чекати пред'явлдення даного полісу, а повідомив його, що він порушив ПДР, та відносно нього буде винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення. Після цього, поліцейський пішов до свого службового авто, та через деякий час прийшов до ньго та запитав, чи я буду отримувати копію постанови. На його зауваження, що копія полісу цивільно правової відповідальності у ньго є в наявності та якщо потрібно то він даний поліс пред'явить поліцейському, останній повідомив, що потрібно було пред'явити тоді, коли він це вимагав. Поліцейський не став перевіряти у нього поліс, а після того, як я підписався у отриманні копії - вручив мені постанову про накладення стягнення про адміністративне правопорушення. Також, поліцейський не прийняв до уваги його зауваження, що п. 2 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» (від 28.01.1993 року) передбачено, що «водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а в п. 2 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (від 01.07.2004) зазначено, що «контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами національної поліції при складанні протоколів щодо порушень ПДР, та оформленні матеріалів ДТП». Позивач вказує, що оскільки протокол щодо порушень ПДР України відносно нього не складався, та оформлення матеріалів ДТП не відбувалось, законодавчо він навіть не зобов'язаний був пред'являти дані поліси поліцейському.Проте з невідомих причин, поліцейський проігнорував його пояснення та прохання, а також не пред'явив йому жодного доказу вчинення мною будь - яких адміністративних правопорушень та порушень правил дорожнього руху. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та не обґрунтованим, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому підлягає скасуванню як незаконна., оскільки під час керування транспортним засобом правил дорожнього руху він не порушував, ременем безпеки був пристебнутий, так як транспортний засіб ним обладнаний та його б подальший рух був би унеможливлений при не пристебнутому ремені, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 126КУпАП, так як поліс був у ньго в наявності, та він пред'явив його поліцейському на його незаконну вимогу, хоча міг би того не робити, постанова виносилась поліцейським без врахування його пояснень та зауважень щодо обставин справи, поліцейський не оголосив йому текст постанови та не роз'яснив положення ст. ст. 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП, та права, передбачені ст. 286 КупАП, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутнсоті.

Відповідач Радчук Є. В в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки за відсутності у відповідача офіційної електронної адреси, текст повістки про виклик до суду був направлений йому за відомим суду номером телефону, що підтверджується телефонограмою, що міститься в матеіралах справи, а тому вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про відкладеення розгляду справи чи про розгляду справи у його відсутності від відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, покладений на нього обов'язок щодо доказування суду правомірності своїх дій, не виконав та не спростував доводи позивача.

Судом встановлено, що відповідно до постанови інспектора роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаманту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Радчука Євгена Володимировича серії ЕАВ № 697644 від 28 жовтня 2018 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення вимог п. 2.1 г Правил дорожнього руху, яке полягало в тому, що 28 жовтня 2018 року, о 14 годині 48 хвилин, на автодорозі Київ -Чоп МО6 236 км, водій керував транспортним засобом марки DAF FT XF 105, номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки, а саме був не престебнутий ременем безпеки, не пред'явив полісу цивільно-правової відповідальсності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 г Правил дорожнього руху - відсутність у водія поліса обов'язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Зокрема, відповідно до п. 2 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно п. 5 Розділу 4 зазначеної Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зокрема, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. У постанові відносно ОСОБА_2 інспектор поліції вважає встановленим та доведеним порушення ОСОБА_2 вимог п.п. "г" п. 2.1 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення), та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Разом з тим, при викладені суті правопорушення в постанові інспектором зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий ременем безпеки, проте дані дії не охоплються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того, в постанові зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. "г" п. 2.1 Правил дорожнього руху, не пред'явивши поліс цивільно-правової відповідальності влсаників наземних транспортних засобів, в той час коли вказаним пунктом Правил дорожнього руху передбачено лише обов'язок водія мати при собі зазначений документ,а не обов'язок передати його для перевірки. Обов'язок водія на вимогу поліцейського водій зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, в тому числі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачений в п. п. "а" п. 2.4 Правил дорожнього руху, проте про порушення вказаних вимог ПДР в постанові відносно ОСОБА_2 інспектором поліції нічого не зазначено.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ " Про дорожнійрух" в редакції від 27 вересня 2018 року, яка діяла на момент складання постанови, водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється віддповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;. Згідно п. 21.3. ст. 21 вказаного Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Таким чином, перевірити наявність чи відсутність полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має право посадова особа підрозділу Національної поліції у випадках чітко передбачених законодавством, а саме при притягненні особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адмінправопорушення за вчинення якого працівником поліції відносно нього мав би бути складений протокол чи факт вчинення ДТП під час перевірки страхового поліса відповідачем не надано, та складена ним постанова не містить, а тому підстав перевіряти наявність цього полісу у останнього не було.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відпвідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Статтями 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція може застосовувати як превентивний захід застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, будь-яких інших доказів щодо того, що позивач порушив вимоги п. 2.1 "г" Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису, суду надано не було, та сама постанова не містить жодних посилань на такі докази.

Зважаючи на той факт, що відповідачем при винесені постанови не дотримано вимог КУпАП щодо встановлення обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не надано належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив саме п. 2.1. "г" Правил дорожнього руху, та, відповідно, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ч. 1 ст. 126 КУпАП України, враховуючи, що позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, у нього в наявності був поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на причіп "Bodex. Модель: KIS 3WА", проте дана обставина не було врахована поліцейсктим, що виключає в його діях наявність складу адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 497644 від 28 жовтня 2018 року, яка винесена інспектором роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Радчуком Є. В. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, винесена без додержання законності, а відтак підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В той же час, в своїй позовній заяві позивач просить суд лише скасувати оскаржувану постанову, як рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі наведеного, з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, та з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Підстав винесення судом окремої ухвали відповідно до 249 КАСУ не вбачається, оскільки позивачем в позовній заяві не ставиться питання про визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності особи, а ставиться питання лише про скасування постанови як незаконної. Крім того, ст. 268 КАС України не надає суду повноважень за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності винести рішення яким визнати рішення, дії чи бездіяльності особи протиправними.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаманту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Радчука Євгена Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимізадовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 497644 від 28 жовтня 2018 року, яка винесена інспектором роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Радчуком Є. В. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: