Справа № 823/1714/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1714/18 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління МВС України у Черкаській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління МВС України у Черкаській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління МВС України у Черкаській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано: наказ №2231 від 28.03.2018 управління МВС у Черкаській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області «Про створення комісії для перегляду актів нещасного випадку»; Акт №7 за формою НТ* від 17.04.2018 «Про нещасний випадок невиробничого характеру», який складено за результатами проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 23.12.2013 з ОСОБА_2; Акт б/н за формою Н-5* від 17.04.2018 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 23.12.2013 близько 12 год. 00 хв. з ОСОБА_2

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх доводів відповідача при розгляді справи, та не враховано положень чинного законодавства.

Представник апелянта та третьої особи в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 07.07.2002 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 16.11.2017 службу в Національній поліції України.

Судом встановлено, що 23.12.2013 з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму у вигляді перелому ХІ і VІІІ ребра з права.

Комісією, призначеною за дорученням УБОЗ УМВС в Черкаській області від 31.12.2013 № 2/38-5472 в період з 31.12.2013 по 12.02.2014 проведено розслідування вказаного нещасного випадку.

За результатами проведеного розслідування 12.02.2014 складено акт за формою Н-1* про нещасний випадок (в тому числі поранення) та акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення).

У вищевказаних актах комісія дійшла висновку, що у відповідності до п.3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, нещасний випадок з майором міліції ОСОБА_2, оперуповноваженим з ОВС сектору кримінальної розвідки в УВП УБОЗ УМВС України в Черкаській області трапився при виконанні службових обов'язків, в період проходження служби.

Свідоцтвом про хворобу № 361 від 03.11.2017, виданим військово-лікарською комісією державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області» підтверджено, що ОСОБА_2 отримав травми, що пов'язані з проходженням служби в поліції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, причина захворювання - травма, що пов'язана з виконанням службових обов'язків (відомості довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 873321 від 29.11.2017).

11.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до ГУНП в Черкаській області із заявою у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу, у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок одержання травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Листом від 25.01.2018 №29/0-249 позивачеві відмовлено у виплаті вказаної допомоги. Відмова мотивована тим, що відповідач не визнає достовірність акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини травмування позивача.

Наказом №2231 від 28.03.2018 за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 створено комісію для перегляду актів за формою Н-1* №6 від 12.02.2014 та Н-5* від 12.02.2014 нещасного випадку, який стався 23.12.2013 з позивачем.

За результатами роботи комісією складено акт №7 за формою НТ* від 17.04.2018 «Про нещасний випадок невиробничого характеру» та акт б/н за формою Н-5* від 17.04.2018 розслідування нещасного випадку за висновками яких нещасний випадок трапився з позивачем в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. При цьому актом б/н за формою Н-5* від 17.04.2018 скасовано акт за формою Н-1* № 6 від 12.02.2014 та Н-5* від 12.02.2014 нещасного випадку, який стався 23.12.2013.

Не погоджуючись з висновками та рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що нормами Порядку №1346 не передбачено створення комісії для повторного розслідування нещасного випадку, а отже висновки відповідача, що нещасний випадок трапився з позивачем в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків зроблено необґрунтовано.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 3.29 Порядку №1346 (в редакції на момент прийняття оскарженого наказу) передбачено, що контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів про охорону праці, або висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.

Відтак, в контексті положень Порядку №1346 вбачається, що служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд.

В той же час, як вірно вказано судом першої інстанції, нормами цього Порядку №1346 не передбачено створення комісії для повторного розслідування нещасного випадку, тобто повторне розслідування нещасного випадку не проводиться.

Апелянтом зазначено про те, що оскаржуваний наказ виданий саме з метою створення комісії для перегляду актів нещасного випадку, а не повторного розслідування нещасного випадку. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, фактично комісією було надано іншу оцінку обставинам отримання травми, а не переглянуто відповідний акт. А отже, такі доводи критично оцінюються колегією суддів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що наказ №2231 від 28.03.2018 управління МВС у Черкаській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області «Про створення комісії для перегляду актів нещасного випадку» прийнятий за межами наданих відповідачу повноважень, а тому є протиправним та правомірно скасований судом першої інстанції.

Стосовно посилань про наявність підстав для скасування актів за формою Н-1* №6 від 12.02.2014 та Н-5* від 12.02.2014, то в контексті п. 3.29 Порядку №1346 (в редакції, чинній на момент складення актів) контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання акта за формою Н-1* або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку або інших нормативно-правових актів про охорону праці.

Водночас, редакція п. 3.29 Порядку №1346, станом на момент складення актів від 12.02.2014, не містила положень та не наділяла повноваженнями посадових осіб відповідача скасовувати акти за формою Н-1* та Н-5*. Лише після внесення змін до вказаного пункту наказом МВС України від 10.06.2015 за №677 такі повноваження надано.

В частині доводів апелянта про те, що 23.12.2013 позивач на власному автомобілі заїхав додому для вирішення своїх справ і під час цього отримав вказані вище травми, то колегія суддів критично оцінює такі посилання, з огляду на те, що відповідач намагається змінити оцінку обставин отримання травм, які були встановлені у 2014 році у порядку, передбаченому законом.

Крім того, як зазначено у відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, оскільки останній виконував оперативно-розшукову роботу, зустрічався з агентами та відповідним чином документував вказані дії, то така інформація була таємною і обмежене коло осіб мало доступ до неї, а відтак у висновках комісії могла бути відображена не вся інформація.

Наведене, зокрема підтверджується п. 3.6 Порядку № 1346, згідно якого, комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що трапився під час виконання оперативно-розвідувальних завдань або іншої роботи, яка має таємний характер, за рішенням керівника може мати інший склад.

Водночас, члени комісії, яка здійснювала розслідування у 2014 році не мали доступу до таємної інформації, а тому були позбавлені можливості відобразити всі обставини справи.

Крім того, суд першої інстанції слушно зауважив, що згідно з п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії», заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини», заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення ЄСПЛ «Тошкуце та інші проти Румунії», заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності.

Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» п.71).

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, що дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Конституційний Суд України у рішеннях наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 11.10.2011 № 10-рп/2011, від 08.06.2016 № 3-рп/2016).

Так, Європейський суд справедливості у рішенні у справі «Yvonne Van Duyn v Homme Office» від 04.12.1974, № 41/74 зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою. Дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, що розуміється в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

З огляду на вказані правові позиції Європейського суду з прав людини, створення непослідовної процедури встановлення обставин нещасного випадку та внесення змін до регуляторних норм, які дають змогу переглядати правовий статус позивача після його встановлення, є свідченням непропорційного втручання у права позивача та покладення на нього відповідальності за дії державних органів, що є неприпустимим, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком окружного адміністративного суду, який вказав на обґрунтованість позовних вимог та правомірно задовольнив такі.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління МВС України у Черкаській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 19.11.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук