Справа № 640/19437/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 листопада 2018 року м. Київ № 640/19437/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши, до моменту відкриття провадження у справі, у порядку письмового провадження, заяву № 3036/91-91-01-23 від 20.11.2018 «Про забезпечення адміністративного позову» Університету державної фіскальної служби України у адміністративній справі за адміністративним позовом № 3018/91-91-01-23 від 16.11.2018

Університету державної фіскальної служби України
до про 1. Головного управління ДФС у Київській області 2. Державної фіскальної служби України визнання протиправними та скасування рішень
В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2018 року Університет державної фіскальної служби України (адреса: 08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, буд. 31, ідентифікаційний код - 40233365) подав на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва адміністративний позов № 3018/91-91-01-23 від 16.11.2018 до Головного управління ДФС у Київській області (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 5-А, ідентифікаційний код - 39393260) та Державної фіскальної служби України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ідентифікаційний код - 39292197), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області від 19.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.03.2016 до 17.05.2017;

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги від 26.10.2018 № 34921 /6/99-9911-02-02-25.

Мотивуючи позовні вимоги Університет державної фіскальної служби України наголошує, що не погоджується з рішеннями відповідачів, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Разом з позовом Університетом державної фіскальної служби України (по тексту - Заявник) подано заяву № 3036/91-91-01-23 від 20.11.2018 «Про забезпечення адміністративного позову», в резолютивній частині якої Заявник просить забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії індивідуального акта - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області від 19.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.03.2016 до 17.05.2017;

- заборони Головному управлінню Державної фіскальної служби України у Київській області передавати до виконання до державної виконавчої служби рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області від 19.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.03.2016 до 17.05.2017.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач у визначеному вище порядку оскаржив рішення відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, подавши скаргу до Державної фіскальної служби у встановлений строк. За скаргою позивача відповідачем - Державною фіскальною службою України прийняте рішення про результати розгляду скарги від 26.10.2018 № 34921/6/99-9911-02-02-25. Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням позивач оскаржує його у судовому порядку. Оскільки оскаржуване рішення є за Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виконавчим документом, то існує ймовірність, що відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України у Київській області, передасть рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області від 19.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.03.2016 до 17.05.2017 до державної виконавчої служби щодо стягнення оспорюваної суми у примусовому порядку і тим самим завдасть шкоди інтересам позивача, ускладнить розгляд справи, унеможливить виконання рішення суду. Крім того, позивач вважає, що рішення має очевидну протиправність.

Вирішуючи по суті подану заяву, проаналізувавши наведені останнім обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд зазначає про таке.

У відповідності до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як слідує із позовної заяви, публічно-правовий спір між сторонами існує, за твердженнями Університету державної фіскальної служби України, за обставин протиправності прийнятих рішень.

Виходячи з наведених у заяві фактичних обставин, суд відмічає, що правомірність та оцінка відповідних рішень, процедурні питання дотримання їх прийняття підлягають з'ясуванню під час розгляду справи по суті про таке оскарження та буде дана судом за результатами розгляду справи.

Приймаючи до уваги наведене, суд звертає увагу, що на стадії вирішення питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом не може бути надана правова оцінка оспорюваним рішенням, оскільки такі обставини можуть бути встановлені лише в ході судового розгляду справи по суті, предметом якої є протиправність вказаних рішень.

Окремо, варто наголосити, що на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності оскаржуваних рішень.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що, по-перше, Заявником в заяві не зазначено, в контексті ст. 150 КАС України, обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, по-друге, зважаючи, що станом на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності рішень, по-третє, враховуючи, що позивачем у заяві лише зазначено про ймовірність подання рішення Головного управління ДФС у Київській області до органів державної служби і не наведено доказів вчинення реальних дій щодо направлення останнім спірного рішення до виконання, по-четверте, з урахуванням того, що до поданої заяви не надано відповідних достатніх та беззаперечних доказів, а судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Університету державної фіскальної служби України до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь Університету державної фіскальної служби України, суд вважає, що відсутніми є підстави для задоволення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви № 3036/91-91-01-23 від 20.11.2018 «Про забезпечення адміністративного позову» Університету державної фіскальної служби України у адміністративній справі за адміністративним позовом № 3018/91-91-01-23 від 16.11.2018.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко