Справа № 212/2354/18
Суддя: Козлов Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2354/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Мариненко І.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дійсно є власником автомобіля НОМЕР_1. За усною домовленістю із своїм зятем надав йому тимчасово право керування зазначеним транспортним засобом у вихідний день 25.02.2018 (неділя) з метою відвезти свою родину до ТЦ «Сонячна галерея» що розташований за адресою : вул. 30 річчя Перемоги ,1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Оскільки позивачу також був необхідний автомобіль у цей же день він домовився із зятем про те, що під час його перебування у торгівельному центрі матиме можливість самостійно забрати свій автомобіль зі стоянки біля ТЦ «Сонячна галерея». Підійшовши на місці стоянки до свого автомобіля до позивача ОСОБА_1 підійшов інспектор батальйону УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснивши про факт порушення ПДР та скоєння адміністративного правопорушення за п.5 ст. 122 КУпАП оскільки автомобіль було припарковано на місці, з позначкою на відповідний знак (дорожньою розміткою) де дозволено зупинку лише ТЗ , якими керують водії з інвалідністю (або водії , які перевозять осіб з інвалідністю). Позивач намагався всіляко пояснити та довести відповідачеві, що паркування автомобіля здійснював не він, а інша особа (зять) , а він лише прийшов забрати автомобіль зі стоянки, однак пояснення до уваги не були прийняті і тому на місці відповідач склала постанову ВР № 211602 від 25.02.2018 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за п.5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, і при винесенні постанови відповідачем не додано жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення. Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 211606 від 26.03.2018 року винесену відповідачем 25.02.2018 за п.5 ст. 122 КУпАП.

Ухвалами суду від 17 квітня 2018 року позивачеві поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що під час спілкування з відповідачем 25.02.2018 дуже сильно хвилювався , не знав що говорити і як себе поводити оскільки раніше не опинявся в подібних ситуаціях і тому вів себе розгублено.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 до судового засідання не зявився. 16 травня 2018 року надав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що винесена постанова є законною та обґрунтованою, при розгляді справи позивачу були розяснені права передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП також при розгляді справи були зясовані усі обставини справи . Зазначив, що позивач усно під час спілкування підтвердив факт вчинення адміністративного правопорушення. просив у задоволенні позову відмовити. На підтвердження заперечень надав відеозапис фіксування адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази, відеозапис долучений відповідачем, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 211602 від 25.02.2018 прийнятою відповідачем - інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3

визнано винним позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 гривень. Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 ДПП із заявою про скасування цієї постанови. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 начальником УПП в м. Кривому Розі ДПП зазначену постанову № 211602 від 25.02.2018 було скасовано та надіслано на новий розгляд . Зазначена обставина підтверджується листом УПП в м. Кривому Розі ДПП П 294/41/35/01/2018 від 05.03.2018 р. За результатами нового розгляду адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КпАП України відповідачем складено нову постанову за подіями , що встановлювались 25.02.2018 Постанову ВР № 211606 від 26 березня 2018 року.

У постанові серії ВР № 211606 від 26 березня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 25 лютого 2018 року о 15 год. 05 хв. перебуваючи за адресою 30 річчя Перемоги ,1 здійснив зупинку транспортного засобу марки «Шкода октавія » днз. АЕ 1519 ЕВ на місці, позначеному дорожнім знаком з додатковою табличкою 7.17 «Інвалід», тобто у місці, що спеціально відведене для паркування водіїв що мають інвалідність . Зазначено, що своїми діями позивач порушив вимоги розділу 34 1.30 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за п.5 ст. 122 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що є чоловіком доньки ОСОБА_1 25.02.2018 він керував транспортним засобом, та ним був припаркований транспортний засіб на місці позначеному знаком «місце для інвалідів».

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами)на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії ВР № 211602 від 25.02.2018

слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Так, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 211606 від 26 березня 2018 року було прийнято відповідачем за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Пункт 5 статті 122 КУпАП України дійсно передбачає відповідальність за здійснення зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само за створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Зазначена стаття містить примітку де йде мова про те, що субєктом правопорушення у даному випадку є особа, яка керувала транспортним засобом.

Дослідивши наданий до матеріалів справи відповідачем відеозаписи, здійснені з боді камери DSJX3000203_АЕ0203 та DSJX300057_АЕ0057 від 25.02.2018 суд не має можливості обєктивно дослідити цей доказ оскільки по перше у ньому відсутня ідентифікація зазначеного у постанові автомобіля НОМЕР_1 серед інших автомобілів на місці складання постанови, по - друге не зафіксована стоянка (зупинка) саме цього транспортного засобу на розмітці 1.30, що передбачена правилами дорожнього руху України, по третє відсутній доказ здійснення паркування будь-якого автомобіля саме ОСОБА_1 як особою, яка керувала цим транспортним засобом, а зазначена обставина є важливою для суду з метою встановлення субєкту правопорушення.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, твердження позивача ОСОБА_1 в позовній заяві та під час розгляду справи про те, що паркування транспортного засобу здійснював не він, а його зять не спростовані відповідачем належними доказами.

Враховуючи вищевикладене , вважаючи на недоведеність належними доказами фактів, зазначених у постанові ВР № 211606 від 26 березня 2018 суд дійшов висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову ВР № 211606 від 26 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1020 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Ю. В. Козлов