Справа № 1440/2459/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 листопада 2018 р. № 1440/2459/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54036

до відповідача:Державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області Прасолова Людмила Михайлівна, вул. Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ТОВ "Агентство нерухомості "Комфорт", вул. Соборна, 12-Б, оф. 201, м. Миколаїв, 54017 Комунальне підприємство "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", вул. Шевченка, 40, м. Миколаїв, 54030 ОСОБА_3, АДРЕСА_2, 54036

про:визнання протиправним та скасування рішення від 20.07.2018 р № 42160807, визнання незаконними дії, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, ТОВ «Агентство нерухомості «Комфорт», Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42160807 від 20.07.2018, визнання незаконним дій з внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності номер 27134964 від 20.07.2018 року, зобов'язання виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 27134964 від 20.07.2018 року.

Ухвалою від 17.10.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач зареєстрував за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, який належав спадкодавцю позивача - ОСОБА_4 Право власності позивачем на зазначений об'єкт нерухомості не оформлено на час звернення до суду з даним позовом, проте це не свідчить про наявність права власності у ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Між позивачем та третьою особою існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 815/6956/15 від 17.04.2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко