Справа № 9901/789/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2018 року

м.Київ

справа №9901/789/18

адміністративне провадження №П/9901/789/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Вітковської К.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Погребняка С.П., Цуцкірідзе І.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада), Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДК прокурорів, Комісія), в якому просив:

1) поновити строк на оскарження рішення ВРП від 12.07.2018 №2263/0/15-18;

2) скасувати рішення ВРП від 12.07.2018 №2263/0/15-18 та КДК прокурорів від 28.02.2018 №96дп-18;

3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВРП на його користь судовий збір у сумі 704,80 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення ВРП не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків. Також позивач зазначає, що має сумніви у тому, що таке рішення підписано усіма членами Ради, оскільки копія рішення направлена на його адресу містить лише прізвища та ініціали членів ВРП, однак їх підписи відсутні.

У відзиві на позов КДК прокурорів зазначила, що оскаржуване рішення Комісії є законним та обґрунтованим, оскільки при його прийнятті Комісією було комплексно проаналізовано сукупність всіх обставин, встановлених під час перевірки у дисциплінарному провадженні, у тому числі особа прокурора, ступінь його вини та обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

ВРП також було направлено відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржуване рішення від 12.07.2018 №2263/0/15-18 прийняте за результатами ретельного дослідження та розгляду відповідного питання, з дотриманням всіх приписів законодавства України, з огляду на що підстави до задоволення позовних вимог відсутні.

У відповіді на відзиви позивач зазначив, що доводи позовної заяви відповідачами не спростовано, а тому наполягає на обґрунтованості та необхідності задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, аналогічних тим, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідачів заперечили проти позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив наступне.

Наказом прокурора Харківської області від 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області.

1 листопада 2017 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга прокурора Харківської області ОСОБА_12 про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Скарга обґрунтована ним, що ОСОБА_1, всупереч вимогам пункту 4 частини 4 статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, не уник особистих звґязків, що можуть вплинути на неупередженість та обґєктивність виконання ним професійних обовґязків та скомпрометувати високе звання прокурора; вступив у позаслужбові стосунки з обвинуваченим по кримінальному провадженню №0001771 ОСОБА_4 та неодноразово вів розмови з останнім щодо можливості помґякшення покарання.

Так, зокрема, в ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 включено до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001771, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2015 року за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України. ОСОБА_1 здійснював у провадженні процесуальне керівництво.

17 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України із заявою про незаконні дії прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_1, у зв'язку із чим Генеральною прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000089 від 17 січня 2017 року за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

Згідно з поясненнями, наданими ОСОБА_4 20 жовтня 2017 року під час службової перевірки, він спілкувався з прокурором ОСОБА_1 не менше 20 разів, ці зустрічі не були пов'язані з проведенням процесуальних дій. Таке спілкування відбувалося після засідань суду на вулиці, в магазині, в особистому автомобілі ОСОБА_1 Ініціатором спілкування виступав прокурор ОСОБА_1. Під час зустрічей ОСОБА_1 пропонував за свою допомогу передати йому 10 тисяч доларів США. Однак під час однієї з наступних зустрічей повідомив, що питання щодо винесення вироку, не пов'язаного з реальною мірою покарання, можна вирішити за 5 тисяч доларів США. Обговорення питання грошей, а також питання про домовленість з регіональною прокуратурою відбувалося неодноразово.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт таких розмов, а також ту обставину, що не повідомив керівництво прокуратури про позаслужбове спілкування із підозрюваним ОСОБА_4, оскільки не бажав розкривати їх зміст.

Рішенням голови Комісії від 06 листопада 2017 року відкрито дисциплінарне провадження № 11/2/4-756дс-234дп-17 щодо прокурора ОСОБА_1.

29 грудня 2017 року членом Комісії складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача.

28 лютого 2018 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення №96-дп18 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Приймаючи зазначене рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів виходила з того, що ОСОБА_1 не заперечує факт грубого порушення правил прокурорської етики, а саме: встановлення позаслужбових стосунків із підсудним ОСОБА_4, - з огляду на що дійшла висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням ВРП від 12 липня 2018 року рішення Комісії від 28 лютого 2018 року про накладення дисциплінарного стягнення прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 залишено без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Верховний Суд виходить з такого.

Пунктом першим частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон № 1697-VII) визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстави невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку ( частина перша статті 45 Закону № 1697-VII).

Дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

Частинами 4, 10 статті 46 Закону № 1697-VII передбачено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і, в разі необхідності, інших осіб (частина 5 статті 47 Закону № 1697-VII).

За приписами статті 48 Закону № 1697-VII рішення в дисциплінарному провадженні кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає більшістю голосів від свого загального складу.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

На прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури (частина 9 статті 49 Закону № 1697-VII).

Як було встановлено вище, підставою для притягнення позивача дисциплінарної відповідальності було одноразове грубе порушення правил прокурорської етики шляхом налагодження позаслужбових відносин із обвинувачем у кримінальному провадженні №2221771 ОСОБА_4 з метою досягнення домовленостей щодо вирішення питання за певну винагороду.

При цьому, Комісія виходила з того, що ОСОБА_1 підтвердив факт спілкування із ОСОБА_4 поза межами судового розгляду кримінального провадження та процесуальних дій, а також те, що зміст розмов, зафіксованих у протоколі огляду за результатами проведення негласної слідчої (розшукової ) дії аудіо- та відеоконтролю, в цілому відповідає змісту розмов, що велись ним під час зустрічей із ОСОБА_4

Наведені обставини не спростовані позивачем в ході дисциплінарного провадження.

Згідно зі статтею 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленого Всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123 у редакції, чинній на час вчинення ОСОБА_1 діянь, що стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою поводити себе коректно і пристойно.

З огляду на встановлені під час дисциплінарного провадження обставини Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 мав неодноразові позаслужбові зустрічі і стосунки зі ОСОБА_4 та вів з ним позапроцесуальні перемовини з метою досягнення домовленостей щодо вирішення питання за певну винагороду, чим порушив вказані норми Кодексу професійної етики прокурорів та завдав шкоди авторитету прокуратури.

Розгляд висновку про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача відбувався на засадах змагальності, доводи ОСОБА_1 були повною мірою враховані та проаналізовані Комісією під час прийняття оскаржуваного рішення.

Стосовно доводів позивача про те, що дисциплінарна скарга прокурора Харківської області ОСОБА_12 містить посилання на положення Кодексу професійної етики, який на момент вчинення позивачем відповідних дій не набув чинності, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваному рішенні Комісії зазначено Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури від 28 листопада 2012 року, який затверджено наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123, що діяв на час вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Крім того, положення статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури від 28 листопада 2012 року, який затверджено наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123, дублюються в статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.

При цьому, колегія суддів з висновком ВРП про неправомірність використання Комісією матеріалів НС(Р)Д та недопустимість доказів, отриманих в результаті таких дій, однак враховує, що обставини позаслужбових стосунків ОСОБА_1 з обвинуваченим ОСОБА_4 підтверджуються поясненнями самого ОСОБА_1, поясненнями ОСОБА_4, наданими прокурору Харківської області під час проведення службової перевірки за фактом порушення вимог Присяги працівника прокуратури України, а також поясненнями ОСОБА_1 від 28 листопада 2017 року, наданими голові КДКП ОСОБА_5 під час здійснення дисциплінарного провадження відповідно до частини шостої статті 46 Закону № 1697-VII, що свідчить про наявність в матеріалах дисциплінарного провадження інших належних і допустимих доказів, які підтверджують позаслужбові стосунки позивача з ОСОБА_6, окрім матеріалів НС(Р)Д.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржене Рішення відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, рішення КДКП від 28.02.2018 №96-дп18 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 прийнято з дотриманням порядку дисциплінарного провадження, визначеного Законом № 1697-VII, з урахуванням всіх фактичних обставин, а тому підстави до його скасування відсутні.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 12.07.2018 №2263/0/15-18, Суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII ) рішення Вищої ради правосуддя за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) прокурор не був належним чином повідомлений про засідання Вищої ради правосуддя - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини п'ятої статті 53 цього Закону;

4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Отже, законом чітко визначено підстави для оскарження та скасування рішення за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, такі підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити в контексті змісту частини першої статті 54 Закону № 1798-VIII, що оскаржуване рішення ВРП 12.07.2018 №2263/0/15-18 є вмотивованим та містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом, а саме: одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, що утворює склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ВРП враховано та розглянуто всі доводи скаржника, які в подальшому були продубльовані у позовній заяві, а саме: щодо порушення КДКП строків проведення перевірки, процедури відкриття дисциплінарного провадження, принципу змагальності, щодо неналежності та недопустимості доказів дисциплінарного проступку та щодо невідповідності застосованого виду дисциплінарного стягнення тяжкості проступку.

Частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII встановлено, що засідання ВРП у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена.

Як вбачається з витягу протоколу засідання ВРП від 12 липня 2018 року № 48, на засіданні були присутніми 14 її членів, тобто більшість від складу, які проголосували "за" звільнення позивача з посади судді, "проти" - 0, "не брали участі в голосуванні" - 0.

Отже, спірне рішення ухвалено повноважним складом ВРП та підписано усіма її членами, які брали участь в його ухваленні.

Позивач був належним чином повідомлений про засідання Вищої ради правосуддя та безпосередньо брав у ньому участь.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що рішення ВРП від 12 серпня 2018 року № 2263/0/15-15 про залишення без змін рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 28 лютого 2018 року №96дп-18 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для скасування вказаного рішення відповідно до частини першої статті 54 Закону №1798-VIII відсутні.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

За правилами статті 139 КАС понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішень відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: І. Л. Желтобрюх

Судді: В.М. Бевзенко

О. В. Білоус

Н.А. Данилевич

Т.Г. Стрелець

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2018 року.