Справа № 320/7871/18
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.11.2018
Справа № 320/7871/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Мелітопольського ВП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов»язання керівництва відповідача провести перевірку знань основних положень роботи поліції,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 3 Мелітопольського ВП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ДПО 18 № 520942 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та про зобовязання керівництва Мелітопольського відділу поліції провести перевірки знань основних положень роботи поліції у поліцейського СРПП № 3 Мелітопольського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 номер жетона 0084375 для виключення в подальшому порушень Конституційних прав громадян України та порушення закону представником владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.09.2018 року 15-00, система контролю руху «Рубіж», зафіксувала, що державні номери автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач по дорозі Харків-Сімферополь, знаходяться під наглядом, як ті, що булі вкрадені. Дійсно, близько року потому були викрадені державні номери цього автомобіля, позивачем була подана заява до поліції, були замовлені дублікати.

Позивач був зупинений в 15-07 на стаціонарному пості на 477 км дороги Харків-Сімферополь поліцейським СРПП №3 Мелітопольського ВП, старшим сержантом поліції ОСОБА_2 який представився і повідомив, що спрацювала система «Рубіж» і йому потрібно перевірити документи на право власності на автомобіль і зробити копії всіх документів. Позивач надав свідоцтво про реєстрацію автомобіля, посвідчення водія не надав, оскільки правила дорожнього руху не порушував. Коли він підійшов на пост аби забрати свої документи, то побачив, що сержантом відносно нього була складена постанова серії ДОП18 №520942 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України. В присутності адвоката він передав посвідчення водія та страховий Поліс інспектору, який заповнив постанову. Відповідач не повідомив йому його права, вписав до постанови свідків, з поясненнями яких не ознайомив позивача. Крім того, постанова була заповнена о 15-00 годині, в той час, коли у вказаний час позивач навіть не під'їхав до стаціонарного посту.

Отже, інспектор Пилипенко А.П. не повідомив про відкриття розгляду справи про адміністративне правопорушення, не дотримався процедури розгляду справи, що передувало б складанню постанови, а також не встановив особу позивача, склав оскаржувану постанову, котра одразу і була оголошена. Крім того, вказана постанова була проголошена до укладення позивачем договору з адвокатом. Вважає вказану постанову незаконною, винесеною з порушенням вимог закону, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги по викладеним доводам та підставам та просив їх задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що коли поліцейський попросив у нього документи, він надав свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Посвідчення знаходилося у нього, але він не вважав за потрібне пред»являти його поліцейському за обставин, викладених в позові. В підсумку він надав інспектору і свідоцтво, і посвідчення.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, та пояснив, що 20.09.2018 року він знаходився на системі контролю руху «Рубіж» де був зупинений позивач ОСОБА_1, який на вимогу сержанта надав технічний паспорт на автомобіль. Він відійшов або зробити копію технічного паспорту, ОСОБА_1 в цей час шукав водійське посвідчення. Потім позивач пояснив, що забув посвідчення в Яимівському суді та попросив почекати, оскільки їх повинні привезти. Відповідач відповів відмовою пояснивши, що посвідчення повинно знаходитись при водії. Поки відповідач складав постанову про адміністративне правопорушення, позивачу підвезли водійське посвідчення і у підсумку відповідач надав його працівнику поліції. Після того, як постанова була складена, він зачитав права позивачу та ознайомив з постановою. З відібраними від свідків поясненнями не ознайомлював, оскільки це не передбачено законодавством.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Так, 20.09.2018 відповідачем було винесено постанову серія серії ДПО18 № 520942, відповідно до якої позивач 20.09.2018 о 15-00 на 417 км а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, керував автомобілем НОМЕР_2 без посвідчення водія, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП. Вказаною постановою до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим частини 2 статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями, зокрема ст.126 ч.1 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 ч.1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що при винесенні постанови порушень діючого законодавства з боку інспектора поліції допущено не було. Ці документи відповідають вимогам ст. ст. 256 та 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.«а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідну підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Факт непред»явлення позивачем на вимогу інспектора посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, позивачем ані в адміністративному позові, ані в наданих у судовому засіданні поясненнях не заперечується та не спростовується.

Отже, відповідач правильно прийшов до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а саме порушень вимог підпункту «а» пункту 2.1. ПДР України.

Таким чином, з огляду на вищезазначені норми законодавства, посилання позивача, що у відповідача не було законних підстав вимагати від нього надання посвідчення водія, оскільки ним не порушувалися правила дорожнього руху, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Також, у судовому засіданні судом було оглянуто наданий відповідачем відеозапис з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до якого порушень з боку відповідача також виявлено не було.

Як зазначалося вище, відповідно до п.п.«а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, при визначенні виду і міри адміністративного стягнення, згідно зі ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховується характер здійснених правопорушень, особа правопорушника, ступень його вини, майнове становище, обставини пом`якшуючи і обтяжуючи відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності скоєного адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Скоєне позивачем правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків, посвідчення водія було надано позивачем інспектору під час складання постанови про адміністративне правопорушення. З урахуванням характеру та обставин правопорушення, суд визнає його малозначним, та вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та оголосити йому усне зауваження.

Крім того,згідно ч. 2 ст. 284КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247цього Кодексу.

Керуючись статями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72-77, 90, 94, 192, 193, 210, 211, 241-246,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Мелітопольського ВП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов»язання керівництва відповідача провести перевірку знань основних положень роботи поліції- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.09.2018 серії ДПО18 № 520942, винесену поліцейським СРПП № 3 Мелітопольського ВП в Запорізькій області роти № 2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ю.В. Ковальова