Справа № 817/987/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1520/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 року (головуючого судді Дорошенка Н.О.) ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Рівне у справі №817/987/18 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» 04.04.2018 року звернулося в суд із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.11.2017 № форми «ПС».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до норм законодавства, а відтак є законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Зіньковська Н.В. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити повністю позов.

Представник відповідача Булаш З.В. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідач діяв обгрунтовано та розсудливо, відповідно до вимог закону та з урахуванням фактичних обставин. Доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не спростовують правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.11.2017 № та не дають суду підстав для його скасування, а відтак у позові відмовлено.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлень від 29.09.2017 № 254, 255, виданих Львівським управлінням Офісу великих платників податків ДФС, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України в період з 29.09.2017 по 20.10.2017 уповноваженими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Рівнегаз" з питання нарахування та сплати екологічного податку за період 2016 рік та I півріччя 2017 року з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства.

Результати перевірки оформлені актом від 06.11.2017 № 203/28-10-48-12/03366701, відповідно до висновків якого встановлено порушення: п.240.1 ст.240, пп.242.1.1 п.242.1 ст.242, п.243.1 ст.243, п.249.1, п.249.2, п.249.2 ст.249 ПК України, в результаті чого занижено екологічного податку на загальну суму 2 869 701,69 грн.; п.6 ст.44 ПК України в частині не представлення підтверджуючих документів (складено акт про не представлення документів від 03.11.2017 № 298).

На підставі акта перевірки від 06.11.2017 № 203/28-10-48-12/03366701 Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 23.11.2017, яким ПАТ «Рівнегаз» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Надходження від викидів забруднюючих речових в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення" на загальну суму 3587127,11 грн., № від 23.22.2017 про застосування штрафу на суму 510,00 грн. за порушення пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Позивач використав процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, за результатами якої рішенням ДФС України від 16.02.2018 №5741/6/99-99-11-03-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.11.2017 № та залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 23.11.2017 №.

Під час перевірки ПАТ «Рівнегаз» були вручені запити про надання документів, зокрема, від 29.09.2017 № 50987/10/28-10-48-08, від 18.10.2017 № 5387/10/28-10-48-08, від 31.10.2017 № 56114/10/28-10-48-08, в яких контролюючий орган запитував від позивача, серед іншого: 1) Акти - розрахунки виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу за перевіряємий період та розрахунки на основі яких складено акти (які є додатками до зазначених актів - розрахунків). 2) Розрахунки втрат за 2016 - 1 півріччя 2017р., які проведені відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року N 264, а саме: - документальне підтвердження виробничо-технологічних втрат газу за умовної нормативної герметичності газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, - документальне підтвердження виробничо-технологічних втрат газу за умовної нормативної герметичності газового обладнання та приладів ГРП, БК ГРП, ШРП, ДКРТ, - документальне підтвердження виробничо-технологічних втрат газу за умовної нормативної герметичності газового обладнання, приладів квартир житлових будинків і подібних об'єктів комунально-побутових (невиробничого призначення) та бюджетних організацій, - документальне підтвердження виробничо-технологічних втрат газу для забезпечення продування та заповнення газопроводів газом, - документальне підтвердження виробничо-технологічних втрат газу, що виникли внаслідок аварій (пошкоджень) газопроводу. 3) Розрахунки витрат за 2016 - 1 півріччя 2017р., які проведені відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року N 264, а саме: - документальне підтвердження виробничо-технологічних витрат газу для забезпечення продування та заповнення новозбудованих газопроводів газом, - документальне підтвердження виробничо-технологічних витрат газу для забезпечення зниження надлишкового тиску в газопроводах до мінімального (обсяг витрати газу, скинутого в атмосферу при ремонті ділянок), - документальне підтвердження виробничо-технологічних витрат газу на регулювання та настроювання газового обладнання, приладів квартир житлових будинків та подібних об'єктів комунально-побутових та бюджетних організацій при пусконалагоджувальних роботах після будівництва, капітального ремонту, реконструкції (визначаються згідно з додатком та кількістю газового обладнання і приладів), - документальне підтвердження виробничо-технологічних витрат газу на проведення регулювання та настроювання ГРП, - документальне підтвердження витрат газу на опалення приміщення ГРП; - інформацію щодо кількості ГРП (газорегуляторних пунктів) та їх місцезнаходження, які знаходяться на балансі суб'єкта господарювання та на його обслуговуванні відповідно до Договорів на обслуговування до кількості ГРП, - щомісячні планові та фактичні акти-розрахунки з додатками (таблицями) виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат за методом 1, 2 за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 помісячно.

Під час перевірки ПАТ «Рівнегаз» листами від 03.10.2017 №Rv007.1ЛВ-3511-1017, від 30.10.2017 № Rv007.1ЛВ-3799-1017, від 02.11.2017 №Rv007.1ЛВ-3840-1017 було надано до перевірки ряд документів щодо нарахування та сплати екологічного податку, всього 363 документи за їх переліком. Разом з тим, платник податків вказував, що акти-розрахунки та розрахунки витрат за 2016 рік та I півріччя 2017 року, які необхідно було надати відповідно до запитів, отриманих від контролюючого органу, не стосуються оподаткування, а за розрахунками ПАТ «Рівнегаз» відсутні фактичні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря по обсягах виробничо-технологічних втрат.

У зв'язку з ненаданням позивачем до перевірки запитуваних контролюючим органом документів в частині актів-розрахунків виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу, розрахунків втрат за 2016р. - 1 півріччя 2017р. 03.11.2017 головними державними ревізорами-інспекторами був складений акт про ненадання документів №298.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв'язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб'єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку); подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом

Відповідно до підпунктів 44.1, 44.6 статті 41 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Стаття 85 ПК України визначає, що при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

За приписами пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З матеріалів справи слідує, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 23.11.2017 року № форма «ПС» слугувало ненадання позивачем документів про втрати природного газу, а саме: акти - розрахунки виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу за перевіряємий період та розрахунки на основі яких складено акти (які є додатками до зазначених актів - розрахунків); розрахунки витрат та втрат за 2016 рік та перше півріччя 2017 року, які проведено відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року №264 та інші документи.

У зв'язку з ненаданням позивачем вищевказаних документів відповідачем складено акт про не представлення документів №298 та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Так, у відповідності до статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України: цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим органів місцевого самоврядування з питань місцевих полатав та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Нормами статті 5 ПК України визначено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

В той же час, ані Положення про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, затверджене наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.02.2004 №112, ані Методика визначення питомих втрат та виробничо- технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, посилання на які міститься в запиті, не підпадає під визначення податкового законодавства з огляду на норми статті 3, 5 ПК України, що дозволяє зробити висновок про безпідставність вимог відповідача про надання документів у відповідності до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 ст. 20 ПК України, оскільки контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Водночас, аналіз пункту 44.6 статті 44 ПК України дає підстави для висновку, що обов'язок платника податків надати документи до перевірки, а також дія вказаної норми поширюються на первинні документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, в той час як відповідач допустив розширене тлумачення вказаної норми та застосував до позивача штраф да неподання документів, які не є документами, що підтверджують показники, відображені товариством у податковій звітності.

Також з 01.10.2015 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015. На виконання вищевказаного Закону затверджено Кодекс газорозподільних систем (постанова НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015), пункт 4 глави 6 розділу III якого врегульовано питання визначення обсягу фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу, а не на підставі наказів Міністерства палива та енергетики, на які посилається відповідач.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»: розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Тобто, транспортування природного газу не включає в себе розподіл, в той час як Методика, затверджена наказом Мінпаливенерго № 264 від 30.05.2003 стосується визначення питомих виробничо-технологічних втрат та визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування, що не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що документи, на які посилається відповідач та які не були надані позивачем під час перевірки, не є первинними документами в розумінні ПК України та підставою для нарахування екологічного податку, факт не надання позивачем таких документів не вказує на порушення вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України, товариством надано усі документи, що підтверджують показники, відображені товариством у податковій звітності, а сам екологічний податок, що не заперечується представником відповідача в судовому засіданні апеляційного суду був нарахований, однак в подальшому в адміністративному оскарженні ДФС скасувала його.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.11.2017 року № форма «ПС» про застосування штрафу у розмірі 510 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, податковим органом не доведено складу правопорушення, за яке застосований штраф, зокрема, не доведений факт ненадання позивачем під час перевірки конкретних первинних документів податкового та бухгалтерського обліку є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення даного позову.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За правилами частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в сумі 4405 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» - задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 року у справі №817/987/18 - скасувати та ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23.11.2017 року № форма «ПС».

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (33027, м. Рівне, вулиця Івана Вишенського, будинок 4, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11 г, ) 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. 00 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 20.11.2018 року