Справа № 405/248/18
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/248/18
Провадження №2-а/405/5/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Шумейко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії БР № 885454 від 10.01.2018 року про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КАС України.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що 10.01.2018 року відповідачем винесено оскаржувану постанову, якою його (позивача) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп., та у якій (постанові) зазначено, що він (позивач) здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 ПДР України, чим порушив п. 8.4 (ґ) ПДР України.

Позивач зазначив, що із вищезазначеною постановою він не згоден, викладені в ній обставини не відповідають дійсності, постанова складена з порушенням вимог, встановлених КУпАП.

Зокрема, позивач зазначив, що він (позивач) дійсно у вказаний в постанові час, керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Жадова в м. Кропивницький та був змушений здійснити зупинку в звязку з погіршенням стану здоровя його (позивача) дружини ОСОБА_3, яка перебувала на другому місяці вагітності, що власне унеможливлювало його (позивача) подальший рух. Вказав, що за короткий проміжок часу ним (позивачем) було прийнято рішення зупинитися, у звязку з чим, він, увімкнувши сигнал аварійної зупинки, зупинив автомобіль у відповідності до п. 15.14 ПДР України, відповідно до якого у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти з вимогами пунктів 9.9-9.11 ПДР України. При цьому, розташовуючи свій транспортний засіб не на проїздній частині, а на заїзному кармані загального користування, враховуючи дорожню обстановку (ширину та відстань до виїзду з прилеглої території, відсутність інших припаркованих автомобілів, а також відсутність небезпеки для всіх, без виключення учасників дорожнього руху). Також позивач вважає, що він здійснив зупинку транспортного засобу з дотриманням п. 2.3 (б,д) ПДР України, був уважним та не скоював перешкод для дорожнього руху іншим учасникам, та, відповідно не порушував п. 8.4 (ґ) ПДР України. Більш того, позивач зазначив, що згідно з п. 15.9 (е) зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, у звязку з чим звинувачення відповідача у порушенні ним (позивачем) п. 8.4 ПДР України, викладені у постанові є безпідставними, оскільки вказаний пункт містить лише поділ дорожніх знаків на групи.

Окрім того, позивач зазначив, що інспектором були порушені вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а також з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, який не вчинив всіх приписів формальної поведінки інспектора. Також позивач вказав, що відповідачем не надано належних доказів вчинення ним (позивачем) вказаного вище правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, та до справи не було залучено свідків, які б могли підтвердити чи спростувати факт скоєння ним (позивачем) адміністративного правопорушення, більш того, інспектором не було прийнято до уваги висловлені ним (позивачем) доводи та відхилено докази, на які він (позивач) посилався, тим самим, позивач зазначив, що обвинувачення у порушенні ним (позивачем) ПДР України, і, зокрема, п.п. 8.4 (ґ) ПДР, ґрунтується лише на словах інспектора, докази належним чином не оформленні.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі відповідно до ч. 5 ст. 257 КАС України справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін за наявними у справі матеріалами, при цьому, клопотань від учасників справи про їх виклик в судове засідання на адресу суду не надходило.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов за вх. № 17724 від 11 липня 2018 року, в якому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі, заперечував щодо задоволення позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про?адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125. 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1. частинами шостою і одинадцятою статті 133-1. частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-УІІІ статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах Правил дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, вказав, що 10.01.2018 року об 11 год. 35 хв. при здійсненні патрулювання екіпажем, ним (відповідачем) та його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме, те, що гр. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2, в м. Кропивницькому, по вул. Г.Жадова, 24/27, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив п. 8.4 «ґ» Правил дорожнього руху, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Також відповідач вказав, що відповідно до п. 10 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене відповідач вважає, що оскаржувана позивачем постанова є правомірною, винесена з додержанням вимог чинного законодавства, зокрема, у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, більш того, при винесені постанови позивачу були розясненні його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, відповідно підстави для її скасування відсутні.

Зваживши обставини, викладені в позовній заяві, враховуючи поданий відповідачем відзив, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.01.2018 року інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 885454, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 10.01.2018 року об 11 год. 35 хв. в м. Кропивницький по вул. Г.Жадова, 24/27, к.2, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 (пункт зупинки автобуса), чим порушив п. 8.4 «ґ» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Правомірність та законність винесеної субєктом владних повноважень постанови в справі про адміністративне правопорушення оскаржується позивачем.

Частина 1 ст. 122 КУпАП, серед іншого, передбачає адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків.

Об'єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у галузі забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, у формі порушення правил зупинки.

Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й формі необережності.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Знак 5.41.1 Розділу 33 ПДР України позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів.

При цьому, відповідно до п. 15.9 (е) ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил (п. 15.14 ПДР України).

При цьому, відповідно до п. 9.9 (а) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Окрім того, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, із оскаржуваної позивачем ОСОБА_1 постанови серії БР № 885454, зокрема, пункту 8, вбачається, що до постанови додається, відеофіксація правопорушення, пояснення водія ОСОБА_1, однак, слід відзначити, що відповідач інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 в порядку ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України під час судового розгляду не надав суду в якості доказу зазначений в постанові відеозапис, який би підтверджував обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача щодо позовних вимог позивача, а саме: підтвердження факту зупинки позивачем ОСОБА_1 транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 (пункт зупинки автобуса), та, тим самим, порушення п. 8.4 «ґ» Правил дорожнього руху України, мотивуючи не надання зазначеного доказу тим, що відеозапис з місця події від 10.01.2018 року в УПП в Кіровоградській області ДПП не зберігся з технічних причин. Разом з тим, відповідачем не надано і інших доказів, зазначених в постанові, а саме: пояснення водія ОСОБА_1

З огляду на зазначене, беручи до уваги твердження позивача про те, що він, керуючи 10.01.2018 року транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2, не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки він (позивач) здійснив вимушену зупинку, здійснивши, при цьому, всі необхідні заходи, щоб прибрати транспортний засіб згідно з вимогами п.п. 9.9-9.11 ПДР України та з урахуванням п. 2.3 ПДР України, при цьому, зазначені твердження позивача не спростовані відповідачем як у винесеній останнім постанові відносно позивача, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що постанова серії БР № 885454 від 10.01.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 5.41.1 ПДР України, а саме: зупинка транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «Пункт зупинки автобуса» та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом, зокрема, ст. 251 КУпАП, доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та у порушенні ним вимог п. 8.4 (б) ПДР України, враховуючи, при цьому, що п. 8.4 ПДР України визначає лише поділ дорожніх знаків на групи, та, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не проведено всебічного, повного та обєктивного зясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 885454 від 10.01.2018 року відносно ОСОБА_1, як така, що винесена суб'єктом владних повноважень інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256,283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 885454 від 10 січня 2018 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Кропивницький в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4