Справа № 824/1159/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

23 листопада 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/1159/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 623/23 від 16 листопада 2018 року.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1-3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Аналізуючи наведені позивачем обґрунтування заяви про забезпечення позову та матеріали справи вбачається, що в даному випадку відсутній факт винятковості, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та її розгляд у судовому засіданні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши наявні у справі матеріали, з урахуванням вимог закону, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Наведеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що для вжиття заходів забезпечення позову повинні існувати реальні обставини наведені у вказаній нормі. Однак, позивачем не надано до суду належних доказів, а також не наведено у заяві обставини, які б вказували на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Позивач в обґрунтування позовних вимог не надав доказів наявності реальних обставин існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а також доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В обґрунтуваннях вказаної заяви, заявник надав суду заяву на трьох арк., з додатками та квитанцією про сплату судового збору, із змісту якої та доданого рішення видно, що 16.11.2018 року Рішенням виконкому Чернівецької міської ради з метою забезпечення безпеки мешканців міста, упередження обвалу аварійних будинків АДРЕСА_3, 53 по вул. Героїв Майдану в м. Чернівцях, що непридатні для проживання зобов'язано Генерального директора ТзОВ будівельна фірма "Чернівціжитлобуд" невідкладно вжити заходів щодо знесення аварійних житлових будинків АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, що непридатні для проживання, замовити експертну оцінку квартири № 3 на вул. Героїв Майдану, 49 та квартири АДРЕСА_1, на підставі, якої вирішити питання грошової компенсації власникам (співвласникам) квартир за жиле приміщення, яке зноситься, або надати інше рівнозначне за площею та кількістю кімнат житло, за їх згодою.

19.11.2018 року працівники ТзОВ будівельна фірма "Чернівціжитлобуд" почали демонтаж вказаного будинку на підставі вищевказаного рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

Вважає, що вказаним рішенням виконкому порушується право позивача та членів її сім'ї на житло, оскільки до знесення цього будинку ні міська рада, ні ТзОВ будівельна фірма «Чернівціжитлобуд» не забезпечила їх житлом.

Заявник звертає увагу суду на те, що має намір оскаржити в судовому порядку вказане рішення виконкому, оскільки цим рішенням порушується його право на житло і очевидними є ознаки протиправності цього рішення.

Звернувшись із заявою про забезпечення позову, позивач не вказав у чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, неможливість захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи потрібно буде для відновлення прав докласти значних зусиль та витрат. Крім того, не надав доказів, а також не вказав на ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення.

На думку суду, подання в майбутньому адміністративного позову предметом якого є скасування рішення, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидності ознак протиправності цього рішення суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Заявник, не надав суду належних доказів, а також доказів, які б свідчили про очевидність протиправності прийнятих оскаржуваних рішень відповідачем.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06 березня 2008 року № 2.

З урахуванням зазначених обставин, судом встановлено, що 26 листопада 2009 року Чернівецькою міською радою було прийнято рішення № 1131 "Про надання юридичним особам містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок та внесення змін в раніше прийняті рішення". Із вказаного рішення видно, що пунктом 2.1 вказаного рішення зобов'язано ТОВ БФ "Чернівціжитлобуд" виконати попередні умови пункту 8 додатку 1 до Рішення 38 сесії міської ради ІV скликання від 08.12.2005 року № 889 щодо зобов'язання ПВКФ "Зірка" за рахунок відсоткової передачі житла місту знести житлові будинки по вул. Червоноармійській - 47, 49, 51, 53, 55-а, на вул. Чапаєва-33 та відселити мешканців зазначених будинків згідно з чинним законодавством.

Пунктом 2.2. вказано рішення доручено ТОВ "Чернівціжитлобуд" протягом місяця звернутися в ліцензовану проектну організацію для виготовлення проекту відведення щодо надання земельної ділянки в оренду.

Із змісту пункту 2.3. вказаного рішення видно, що пункт 2 проекту рішення набирає чинності після укладання Товариством з обмеженою відповідальністю будівельною фірмою "Чернівціжитлобуд" угоди з міською радою про передачу 10% житла та (10% ... нерозбірлива копія) об'єктів соцкультпобуту з врахуванням відселення мешканців будинку що підлягають знесенню.

Пунктом 8 вказаного рішення зобов'язано інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області (Маковійчук) письмово повідомляти департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради про видані дозволи на виконання будівельних (підготовчих) робіт, у строки визначені законодавством та рекомендувати надавати департаменту письмову інформацію про видані дозволи на виконання будівельних робіт.

Крім того, судом встановлено, що Рішенням Чернівецької міської ради 7 сесії VІ скликання ІІ пленарного засідання від 14.04.2011 року № 126 "Пункт 7" вирішено "Затвердити проект відведення та надати Товариству з обмеженою відповідальністю будівельній фірмі "Чернівціжитлобуд" земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 1,0280 га в оренду на 10 років для будівництва багатоквартирного житлового будинку згідно з матеріалами інвентаризації земель (підстава: дозвіл на складання проекту відведення-рішення 46 сесії міської ради V скликання №1131 від 26.11.2009 року.

Із змісту висновку № 112-11-18 про проведення будівельно-технічного дослідження будівлі та квартири АДРЕСА_1 видно, що оцінювачем зазначено, зокрема : висновок, що будівля будинку АДРЕСА_1 у м. Чернівці Чернівецької області та квартира №1, за зовнішніми ознаками відповідає об'ємно-планувальним, конструктивним, санітарно-гігієнічним та протипожежним вимогам державних будівельних норм, що висуваються до будівель житлових будинків. Технічний стан несучих елементів будівлі добрий. Пошкоджень і деформацій немає. Присутні окремі пошкодження, які не впливають на експлуатацію елементів і ліквідуються під час поточного ремонту.

Проте, вказаним висновком не спростовано обставини зазначені у рішенні, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться в аварійному стані, непридатний для проживання.

Відповідно до відомостей із системи "Діловодство спеціалізованого суду" видно, що 20.11.2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 623/23 від 16.11.2018 року про знесення аварійних житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, що непридатні для проживання.

Із матеріалів вказаного позову та наданих додатків видно, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради прийняв рішення № 581/22 від 30.10.2018 року щодо видачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 35,00 кв.м., житловою площею 18.80 кв.м. на АДРЕСА_2 з усіма комунальними зручностями, в зв'язку з необхідністю вилучення для суспільних потреб квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності. Ордер буде виданий після передачі квартири АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. Чернівців. (копія листа № 03/01-29/4618 від 09.11.2018 року адресований ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, додається.).

Крім того, із заяви про забезпечення позову, вбачається, що в додатках до заяви зазначено, що додається копія рішення Чернівецької міської ради від 26.11.2009 року №1131, копія рішення Чернівецької міської ради від 14.04.2011 року №126.

Проте, актом про нестачу матеріалів або недоліки у формуванні справи від 22.11.2018 року зафіксовано, що до вказаної заяви копія Рішення Чернівецької міської ради від 26.11.2009 року №1131, а також копія рішення Чернівецької міської ради від 14.04.2011 року №126 надані без усіх аркушів, тобто не в повному об'ємі.

З урахуванням дослідження матеріалів наданих суду, судом встановлено, що заявником до заяви не надано доказів про те, що рішення Рішення Чернівецької міської ради від 26.11.2009 року № 1131 щодо знесення житлових будинків по вул. Червоноармійській - 47,49,51,53,55-а, вул. Чапаєва-33, відселення мешканців зазначених будинків, рішення від 14.04.2011 року № 126 щодо "Затвердження проекту відведення та надання Товариству з обмеженою відповідальністю будівельній фірмі "Чернівціжитлобуд" земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1,0280 га в оренду на 10 років для будівництва багатоквартирного житлового будинку згідно з матеріалами інвентаризації земель (підстава: дозвіл на складання проекту відведення-рішення 46 сесії міської ради V скликання №1131 від 26.11.2009 року скасовані не визнано такими, як такі, які не відповідають вимогам Законів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що з урахуванням зазначення обставин у змісті рішення виконавчого комітету № 623/23 видно, щовказане рішення прийнято з метою забезпечення безпеки мешканців міста, з метою упередження обвалу аварійного будинку АДРЕСА_1 та настання непередбачених наслідків, що по своїй суті є беззаперечним аргументом для суду для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_6, оскільки суд при вирішенні вказаного процесуального питання зобов'язаний запобігати порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заявник звертаючись з вказаною заявою, зазначає про порушення відповідачем вимог Житлового кодексу України, оскільки прийнятим рішенням по будинку, який знаходиться в аварійному стані та не придатний для проживання, не вирішено питання заявниці щодо забезпечення житлом.

З огляду на те, що захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно - правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника, суд приходить до висновку, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки заявник звертаючись з вказаною заявою зазначає, що порушені його право на отримання належного житла.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо: необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб - дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Заявником не надано обґрунтованих доводів та доказів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам, оскільки з матеріалів видно, що відповідачем порушено вимоги Житлового кодексу України в частині, як зазначає позивач, не забезпечення їх житлом. Заявником не доведено наявність підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення адміністративного позову.

Заявником не наведено переконливих доводів (обґрунтованих припущень), які б могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся стане неможливим.

З огляду зазначених вище обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову, а тому відмовляє у задоволенні такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя П.Д. Дембіцький